У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дубриницько-Малоберезна громада? про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить суд:встановити факт перебування його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в подружніх відносинах, як чоловік і дружина , без укладення шлюбу з 2002 року, а також встановити факт його родинних відносин як батька трьох спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із внесенням змін в їх свідоцтва про народження кожного в графі батько замість прізвище « ОСОБА_6 » на прізвище « ОСОБА_1 ».

Окрім цього , заявник просить до відкриття провадження у справі вирішити питання про заходи забезпечення захисту його прав, шляхом заборони уповниваженим особам по місцю проходження ним військової служби вчиняти дії по направленню його для подальшого проходження військової служби у зону проведення бойових дій; звільнити заявника або відстрочити йому сплату судового збору за подання заяви, яка військовослужбовця і малозабезпеченої особи.

У поданій до суду заяві ОСОБА_1 посилається на те, що він є рідним батьком вищевказаних дітей та проживає із ОСОБА_2 в подружніх відносинах, як чоловік та дружина , без реєстрації шлюбу, оскільки остання перебуває у шлюбі.

Перевіривши матеріали заяви та додані до неї письмова матеріали, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Аналізуючи вимоги заяви, поданої ОСОБА_1 вбачається , що такий фактично просить встановити факт перебування його з ОСОБА_2 в подружніх відносинах, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та встановлення факту батьківства.

В абз.2 п.15 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Згідно з абз. 3-5 п. 7 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства , суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У ч.2 ст.315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту наведених вище норм права вбачається, що справи окремого провадження мають такі особливості: заявлені в порядку окремого провадження вимоги є безспірними (відсутній спір про суб`єктивне право); завданням суду є охорона інтересів заявника шляхом підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав; в окремому провадженні відсутні сторони із протилежними матеріально-правовими інтересами, а тому принцип змагальності не застосовується.

Так, законодавством визначено, що процедура встановлення факту батьківства через суд можлива тільки після смерті особи, батьківство якої встановлюється. Вона регулюється ст.130 СК України.

У той же час процедура визнання батьківства встановлена ст.128 СК України та полягає у визначенні спорідненості між батьком та самою дитиною у судовому порядку.

Згідно зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Дана норма СК України чітко вказує про необхідність звернення до суду саме з позовом про визнання батьківства, а не з заявою про встановлення факту батьківства.

Із поданої лдо суду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та доданих матеріалів вбачається, що на час народження дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявник ОСОБА_1 не перебував у шлюбі із матір`ю дітей ОСОБА_2 , так як така перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, проте, в заяві не вказано про таку особу , в той час як такий батько дітей вправі оспорити право на батьківство.

Відтак, у даній цивільній справі за заявою ОСОБА_1 вбачається спір про право.

Окрім цього, відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу.

Наведені вище норми кореспондуються з приписами п. 4, п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, справи за заявами про встановлення фактів батьківства, враховуючи зміст норм ст.130 СК України, розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст.128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження.

У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть того, батьківство кого встановлюється, а у другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем або позивачем у справі.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), №361/2653/15-ц (провадження № 61-2239св21) від 15 квітня 2021 року.

Таким чином, оскільки заявник, який просить встановити факт батьківства не є померлою особою, то йому, відповідно, слід звернутися до суду з цією вимогою у порядку позовного провадження, та з посиланням на відповідні норми, що регулюють порядок визнання батьківства.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що батьківство стосовно дитини за вказаних обставин визначається за правилами позовного провадження, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження, роз`яснивши заявнику його право на звернення до суду в порядку позовного провадження із позовом про визнання батьківства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 260, 293, 294, 315 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дубриницько-Малоберезна громада? про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику його право на звернення з вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання) безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена удень її проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул