Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 травня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Домашенка Ю.М.,

секретарі судового засідання - Гузенко Т.О, Легкобит І.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - адвокатів Хомича І.О., Голиці Т.І.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Музичука Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладених 21.09.2017 між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

Обгрунтовані зазначені вимоги тим, що оскаржувані правочини ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який є батьком позивача, довелося укласти на вкрай невигідних для нього умовах, оскільки він перебував під впливом тяжких для нього обставин (у нього було діагностовано тяжку хворобу - рак легенів, саркому), тому, він за станом здоров`я потребував постійної сторонньої допомоги, яку йому надавала ОСОБА_2 в обмін на переоформлення на її ім`я зазначеного нерухомого майна. Невигідні для ОСОБА_3 умови при укладенні спірних договорів дарування полягали у припиненні права власності належне йому нерухоме майно, набуте ним за життя внаслідок плідної праці, не отримання за відчуження майна жодної плати, маючи при цьому потребу у грошових коштах, необхідних для лікування.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги вважає необгрунтованими, оскільки під час укладення оспорюваних правочинів, як посвідчувалися нотаріально, нотаріусом встановлено факт цивільної дієздатності ОСОБА_3 , його дійсну волю та волевиявлення, роз`яснено права, обов`язки та наслідки правочинів. Між ОСОБА_3 та відповідачем не обумовлювалися види матеріального забезпечення та догляду як умова для укладення правочинів. Стан здоров`я ОСОБА_3 не викликав сумніву, що він усвідомлював значення своїх дій.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, а відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено наступне.

Позивач є сином ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.10.2017. Відповідач на час укладення спірних угод була дружиною ОСОБА_3 з 28.02.2006 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.02.2006.)

Із медичної карти стаціонарного хворого № 15853 убачається, що ОСОБА_3 з 04.08.2017 по 16.08.2017 перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 8 з діагнозом: нагноєна гематома правої сідниці. Деформуючий коксартороз обох кульшових суглобів 1-2 ст. в фазі нестійкої ремісії. Остеохондроз поперекового відділу хребта. Протрузії дисків L1-L4. Грижа дисків L4-L5. Спондилоатроз. Дегенеративний стеноз хребтового каналу на рівні L4-L5. Виписаний з одужанням під амбулаторний нагляд.

21.08.2017 у ОСОБА_3 діагностовано онкологічне захворювання, у зв`язку з чим він перебував на диспансерному обліку в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва, звертався за медичною допомогою до поліклінічного відділення Національного інституту раку, що підтверджується копією медичної карт амбулаторного хворого Національного інституту раку на ім`я ОСОБА_3 від 22.09.2015 № 22528/17, результатами діагностичних досліджень.

Згідно з медичною картою амбулаторного хворого, листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва від 10.12.2023 № 16-120 ОСОБА_3 у 2017 році звертався до лікаря-терапевта з приводу таких захворювань: 14.03.2017 - гостра респіраторна вірусна інфекція. Гіпертонічна хвороба; 01.08.2017 - ішемічна хвороба серця. Гіпертонічна хвороба; 18.08.2017 - залізодефіцитна анемія; 22.08.2017 - злоякісне новоутворення лівої легені; 19.09.2017 - виписано рецепт на лікарський засіб Бупрен І.С .

21.09.2017 ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. (реєстровий номер 1003), за умовами якого ОСОБА_3 передав безоплатно у власність ОСОБА_2 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з цим договором ОСОБА_3 підтвердив, що дарування здійснюється ним без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального. Вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, їм роз`яснені нотаріусом. Сторони підтвердили, що договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Нотаріусом особи сторін встановлено, їх дієздатність перевірено.

Також 21.09.2017 ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. (реєстровий номер 1005), за умовами якого ОСОБА_3 передав безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :89:029:0031.

Відповідно до цього договору вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, їм роз`яснені нотаріусом. Сторони підтвердили, що договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Нотаріусом особи сторін встановлено, їх дієздатність перевірено.

З листа голови кооперативу «Темп» від 28.01.2021 убачається, що ОСОБА_3 був членом автокооперативу «Темп» з 1972 року по вересень 2017 року і володів гаражним боксом № НОМЕР_6. ОСОБА_1 є членом цього кооперативу з вересня 2017 року та володіє боксом № НОМЕР_6.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (повторне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 21.04.2018).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 08.11.2021 № 624 ОСОБА_3 на момент посвідчення оспорюваних правочинів, на будь-який психічний розлад не страждав і за психічним станом у зазначені періоди часу усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що із ОСОБА_3 були колегами, працювали разом із 1993-1994 років. Знайомий також із позивачем, який є сином ОСОБА_3 . У позивача з батьком були добрі відносини. До 2012 року зустрічався разом з ними доволі часто. Які у них були відносини з 2012 по 2017 рік - невідомо. Востаннє з ОСОБА_3 спілкувався у липні-серпні 2017 року. Він скаржився на стан здоров`я, почував себе погано, у нього була саркома. Про відповідача ОСОБА_3 не розповідав. Питання дарування майна з ОСОБА_3 не обговорював, про це дізнався під час судового процесу. Про смерть ОСОБА_3 стало відомо від позивача.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є дружиною позивача з грудня 2012 року, повідомила, що у чоловіка були гарні відносини з батьком. Чоловік до батька часто заїжджав, був у курсі подій. Влітку 2017 року її ( ОСОБА_6 ) не було в Україні. Чоловік повідомляв, що батько захворів. У вересні 2017 року чоловік знаходився у тривалому відрядженні поблизу м. Дніпро. Коли повернулася в Україну, відвідали ОСОБА_3 . Він перебував у поганому стані. Розпочали займатися його діагностикою. ОСОБА_2 - жінка, яка з ним мешкала, сприйняла це «в штики», казала, що нічого не потрібно робити, нічого не допоможе. Про те, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3 , дізналися після того, як його забрали з лікарні. Чому чоловік не знав, що його батько з 2006 року перебуває шлюбі, пов`язане з тим, що мабуть ОСОБА_3 не хотів дискомфорту. ОСОБА_3 запросив їх жити до себе. Разом мешкали лише кілька днів, оскільки ОСОБА_2 не була цьому рада. Про онкологічне захворювання у ОСОБА_3 дізналися наприкінці вересня. З вересня по день смерті ОСОБА_3 бачила його кілька разів. Він перебував у тяжкому стані, лежав, не завжди розумів, що відбувається та хто з ним поряд. Чому ОСОБА_3 вчасно не повідомив сина про хворобу свідку невідомо.

Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом ст. 233 ЦК України правочин, вчинений внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Правочин, про визнання якого недійсним заявлені вимоги з підстав передбачених ст. 233 ЦК України, характеризується тим, що особа вчиняє його добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена вчинити правочин через тяжкі для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Підставами визнання правочину недійсним за ст. 233 ЦК України та предметом доказування у справі є: 1) наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусила її вчинити правочин; 2) правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах.

Наявність тяжкої обставини, що змусила особу вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах, зобов`язана довести сторона, яка оспорює такий правочин. Предметом доказування також є той факт, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжкі обставини мають вплинути на особу таким чином, що спонукають її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Умови мають бути очевидно невигідними для особи, яка уклала цей правочин, і бути наявними саме в момент вчинення правочину.

Такі правочини мають дефекти волі і здійснюються за обставин, коли особа змушена вчинити правочин на невигідних для себе умовах. Наявність тяжких обставин обумовлює укладення правочину на вкрай невигідних умовах, натомість, за відсутності тяжких обставин, які б спонукали особу вчинити правочин на таких умовах, посилання заявника на вчинення правочину на вкрай невигідних умовах, не є підставою для визнання угоди недійсною з підстав передбачених ст. 223 ЦК України.

За загальними правилами доказування, визначеними ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У спірних договорах сторони підтвердили, що ці угоди відповідають їх дійсним намірам та не приховують інший правочин, а ОСОБА_3 у договорі дарування житлового будинку додатково підтвердив, що дарування здійснюється ним без будь-яких погроз, примусу чи насильства. Зміст і наслідки правочинів сторонам роз`яснені нотаріусом.

Позивач на підтвердження своїх доводів щодо вчинення ОСОБА_3 спірних правочинів від 21.09.2017 під впливом тяжкої обставини надав докази про наявність у ОСОБА_3 у зазначений час тяжкої хвороби (онкологічного захворювання).

Разом з тим, позивач не довів, що наявність тяжкої хвороби змусило ОСОБА_3 укласти договори дарування на користь своєї дружини ОСОБА_2 на вкрай невигідних умовах, тобто, що за відсутності тяжкої обставини (хвороби) правочини не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення ОСОБА_3 спірних договорів на вкрай невигідних для нього умовах під впливом тяжких обставин, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 368 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 09.05.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Суддя Ю.М. Домашенко