Провадження № 2/592/2274/24
УХВАЛА

26 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом і просив визнати спільною сумісною власністю нежитлове приміщення площею 392,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , залишити його відповідачці та стягнути з неї на його користь компенсацію вартості половини приміщення у сумі 826 850 грн.

Вимоги позивач мотивує тим, що за час шлюбу з відповідачкою набув у власність зазначене нежитлове приміщення. Згоди щодо поділу майна з відповідачкою не досягнуто. До позовної заяви доданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2021 з якого вбачається, що за позивачем зареєстроване право власності на спірне майно.

23.08.2024 ухвалою суду прийнято позовну заяву, відкрито провадження і призначено розгляд за правилами змагального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання о 09-00 год. 17.10.2024.

Відповідачка подала заяву у якій визнала позов. До заяви відповідачки не було надано доказів внесення коштів компенсації половини вартості спірного майна на депозитний рахунок суду.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову».

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення зокрема суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Узагальнюючи наведений зміст положень закону вбачається, що судове рішення може бути ухвалене у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Таке визнання позову не може суперечити закону чи порушувати права інших осіб. При ухваленні рішення суд має перевірити ряд обставин, зокрема обставини якими обґрунтовуються вимоги, фактичні дані, необхідні для вирішення справи, докази на їх підтвердження тощо.

Зі змісту позову вбачається, що спірні правовідносини між сторонами врегульовані ст. 69, 71 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» надано роз`яснення при розгляд справ, щодо поділу майна подружжя. У пункті 25 вказано, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

При зверненні з позовом позивач надав ряд доказів на підтвердження факту перебування з відповідачкою у шлюбі, наявності спірного майна. Разом з цим матеріали справи не містять доказів з яких можна зробити висновок про наявність спору між сторонами, обставини з яких вони не уклали угоду щодо спірного майна згідно з ст. 69 СК України. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спірне майно є неподільною річчю.

Подані докази щодо прав власності на спірне майно є неповними, а саме відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно надані станом на 16.03.2021. Разом з цим не подано документів про право власності станом на час звернення до суду, не надано відомостей з реєстру про обтяження на нерухоме майно. Тобто для розгляду справи необхідно встановити відсутність обтяжень на спірне майно, проте сторони не надали таких доказів.

Ураховуючи наведене визнання позову відповідачкою за наявними матеріалами справи суперечить ст.ст. 69, 71 СК України.

Через такі обставини підготовче судове засідання відкладено на 09-00 год. 26.12.2024, а явку сторін визнано обов`язково.

Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися. Позивач подав заяву й просив залишити позовну заяву без розгляду.

Ураховуючи наведене вбачається, що підготовче провадження не закрите, судовий розгляд не розпочався. До судового засідання позивач подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Наведена норма закону за своїм змістом зобов`язує суд залишити позовну заяву без розгляду.

Ураховуючи зазначене, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити відповідачці у прийнятті визнання позову та залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 206, п. 5 ч. 1 ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у прийнятті визнання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання.

Суддя В.Г. Костенко