Провадження №2-др/369/80/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А. Я.,

при секретарі Ведмеденко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву позивача ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 26.04.2024 року по цивільній справі № 369/21744/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про розірвання шлюбу, відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна с права № 369/21744/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про розірвання шлюбу, відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про розірвання шлюбу, відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, у позові задоволено. Згідно з яким, шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 06.06.2015 року, актовий запис № 1122, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , розірвано. Даним рішенням ухвалено відібрати малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис № 6095, виданим Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 28.11.2018 року у матері, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), без позбавлення її батьківських прав та передати для самостійного виховання малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьку - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . А також, визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис № 6095, виданим Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 28.11.2018 року, разом із батьком - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, 13.06.2024 року за вх. № 28391, позивач звернувся до суду з клопотання про роз`яснення резолютивної частини рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, по справі № 369/21744/23, щодо того, чи передбачає відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав самостійне виховання дитини батьком, тобто чи є батько особою, яка самостійного виховує дитину.

У судове засідання сторони не з`явились, про розгляд заяви повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

При цьому, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення. (ч. 3 ст. 271 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

За своєю правовою суттю роз`яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, якщо рішення є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, роз`яснення полягає в тому, що суд не в праві давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, а лише має роз`яснити положення постановленого рішення, які нечітко сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Стаття 271 ЦПК України, передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Також, виходячи із системного тлумачення положень статті 271 ЦПК України, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане цим Кодексом.

Згідно з роз`ясненнями встановленими п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», вбачається, що роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

При цьому, як вбачається зі змісту клопотання, про роз`яснення судового рішення, заявник просить суд роз`яснити рішення суду щодо того, чи передбачає відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав самостійне виховання дитини батьком, тобто чи є батько особою, яка самостійного виховує дитину.

Підставою для подання заяви про роз`яснення судового рішення є його незрозумілість позивачу в частині формулювання щодо статусу та порядку виховання дитини.

Отже, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, а також (або) для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акту виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення. Суд зазначає, що підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тому процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення. Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання постанови чи ухвали суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Рішення суду набрало законної сили 26.05.2024 року.

Проаналізувавши зміст рішення суду від 26.04.2024 року у справі № 369/21744/23, суд дійшов висновку, що підставою для звернення до суду із заявою стало те, що під час виконання судового рішення виникли розбіжності в розумінні того, чи передбачає відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав самостійне виховання дитини батьком, тобто чи є батько особою, яка самостійного виховує дитину.

Зокрема, Конституція України та Сімейний кодекс України встановлюють загальні принципи та правила щодо батьківства, батьківських прав та обов`язків.

Згідно зі Сімейним кодексом України, батьківські права та обов`язки є нероздільними і не залежать від шлюбу батьків.

Отже, незалежно від статусу батьківських стосунків (шлюб, розлучення, одностатеві шлюби тощо), батько має рівні права та обов`язки щодо виховання своїх дітей.

Батько, який самостійно виховує дитину, має такі самі права та обов`язки, як і будь-який інший батько відповідно до законодавства України. Зокрема, це включає право на участь у вихованні та прийняття рішень, пов`язаних з дітьми, їхнім здоров`ям, освітою, майновими питаннями тощо, а також обов`язок дбайливого ставлення до дітей та їхнього благополуччя.

У частині позовних вимог щодо відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав, для проживання дитини із батьком у зв`язку з фактом самостійного виховання дитини батьком без участі матері, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що відповідач ухиляється від покладеного на неї обов`язку визначеного ст. 180 СК України щодо утримання дітей.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст.170 СК України, суд постановляє рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Позивач має постійний та достатній дохід, самостійно займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує матеріально та піклується про дитину, має власне житло, в якому створені належні умови для проживання та розвитку дитини.

Позивач, як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дитину усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про її фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`я та успіхами, виявляє інтерес до внутрішнього світу.

Судом встановлено, що відповідач не має змоги забезпечити належні умови житла для дитини, а також відповідач, як мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, не займається його розвитком, не утримує дитину, наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

Враховуючи вищезазначене та керуючись приписами Сімейного кодексу України відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав передбачає самостійне виховання дитини батьком, тобто батько є особою, яка самостійного виховує дитину до 18 років по справі № 369/8928/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ; третя сторона, що не заявляє самостійних вимог: Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про розірвання шлюбу, відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Керуючись ст. ст. 271 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 26.04.2024 року по цивільній справі № 369/21744/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про розірвання шлюбу, відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини- задовольнити.

Роз`яснити, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2024 року, по справі № 369/21744/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про розірвання шлюбу, відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, зазначивши, що вказане рішення в частині відібрання дитини без позбавлення батьківських прав у матері є підтвердження факту самостійного виховання батьком ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без участі матері ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Копію ухвали надіслати (видати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення у відповідності до ст. 261 ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя Андрій ВОЛЧКО