Справа № 594/790/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А.

при секретарі: Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2018 року. Від шлюбу мають одну дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поряд з тим, зазначив, що незважаючи на укладення шлюбу та фактичне проживання сім`ї в смт Мельниця Подільська Чортківського району, дружина та син є зареєстрованими в м. Кам`янець Подільський Хмельницької області, сам він зареєстрований в смт Мельниця Подільська, де фактично і проживає їхня сім`я. Він працює за місцем реєстрації, має стабільний дохід, що дає змогу забезпечувати відповідний рівень життя членам його сім`ї.

Крім того, зазначив, що з часом їхнє спільне життя погіршилося, таке не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги один до одного. Між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя, мають місце непорозуміння із-за взаємних претензій один до одного.

Взаєморозуміння досягти не можуть. Відповідачка часто звинувачує його у діях, яких він не вчиняв, при цьому повністю ігноруючи його доводи та заперечення. Висловлювала бажання виїхати за межі держави, так як має надію, що життя за межами України задовольнить потреби сім`ї, які зростають. Всі його прохання, зауваження дружина залишає поза увагою.

Така ситуація призвела до того, що з квітня 2023 року припинили подружні відносини та спільне проживання. Дружина виїхала на проживання в іншу місцевість, а саме в м. Кам`янець Подільський, звідки має намір виїхати за межі держави. Син залишився проживати з ним, де проживав з народження.

Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, примирення він не бажає, оскільки це суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати, крім того, просив визначити місце проживання дитини з ним, у звичному для нього місці та оточенні.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

Як слідує з наявної в матеріалах справи розписки, відповідачка ОСОБА_2 ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, а також акт обстеження матеріально побутових умов сім`ї отримала особисто 10 червня 2024 року.

21 червня 2024 року відповідачка подала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, при цьому не заперечує щодо їх задоволення.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 03 листопада 2018 року Мельнице Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 03 листопада 2018 року у Мельнице Подільській селищній раді Борщівського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис № 40. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині « ОСОБА_5 ». Від шлюбу подружжя має одну неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі з квітня 2023 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідачка не висловили.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам.

Поряд з тим, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та малолітня дитина подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають однією сім`єю за однією адресою АДРЕСА_1 . Син проживає без реєстрації.

Зазначені обставини сторонами не оспорювались.

Відповідно до ст.160, ст.161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом; під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

А тому, виходячи з наведеного вище, враховуючи інтереси малолітньої дитини та думку сторін, суд приходить до переконання, що останню після розірвання шлюбу слід залишити проживати з батьком, оскільки місце проживання такого є звичним для нього, і щодо цього відповідачка жодних заперечень не висувала.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору.

Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113, 160, 161 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 263, 265 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 03 листопада 2018 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Мельнице Подільською селищною радою Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 40 розірвати.

Після розірвання шлюбу, визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп. понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: