Постанова

Іменем України

23 грудня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/16312/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва

від 24 липня 2024 року

в складі судді Усатової І. А.

у цивільній справі №759/114/22 Солом`янського районного суду м. Києва

за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

05 січня 2022 року позивач - Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», Підприємство) звернувся до суду з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , однак своєчасно не сплачує за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, просив стягнути з останнього заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 12 094,63 грн та послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5 538,80 грн.

Також, просив стягнути заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 12 893,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі Договору №602-18 від 11.10.2018 про відступлення права вимоги (цесії) ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Згідно Додатку №1 та Додатку №2 до Договору цесії КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 12 094,63 грн та постачання гарячої води у розмірі 5 538,80 грн.

Зазначив, що з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», яке продовжує бути постачальником таких послуг після ПАТ «Київенерго». Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення в результаті чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2021 за послуги з централізованого опалення становить 12 893,69 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого опалення у розмірі 12 893,69 грн.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Вирішено питання про судові витрати та стягнуто ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» по 958,77 грн судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Просив скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24.07.2024 в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води у розмірі 17 633,43 грн та ухвалити нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог. В іншій частині просив залишити без змін рішення суду.

4. Аргументи учасників справи

4.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував та належним чином не дослідив докази долучені до позовної заяви, не надав таким доказам належної правової оцінки, що призвело до позбавлення позивача на належний судовий захист.

Судом не враховано, що споживач у відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в повному обсязі в строки визначені законом.

Скажник також вказав, що розмір заборгованості за надані послуги до 01.05.2018 підтверджується розрахунком заборгованості, переданої за договором відступлення права вимоги від ПАТ «Київенерго».

Суд не надав можливості надати додаткові докази чи у випадку сумніву, міг сам витребувати додаткові докази на підтвердження позовних вимог.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали справу у суду першої інстанції.

05 грудня 2024 року справа надійшла до Київського апеляційного суду.

6. Відомості щодо повідомлення учасників справи

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду від 24.07.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується супровідним листом та звітом про доставку вихідної кореспонденції в електронний кабінет КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в підсистемі «Електронний суд» (а. с. 101-102).

Відповідач також належним чином повідомлявся про розгляд апеляційної скарги позивача на рішення суду від 24.07.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи (а. с. 101, 105-106, 110-111).

7. Позиція Київського апеляційного суду

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

8. Фактичні обставини справи

Судом установлено, що відповідач з 02.03.2017 є власником квартири АДРЕСА_1 (а. с. 9). А відтак є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання до квартири АДРЕСА_1 у період до 01.05.2018 надавалися ПАТ «Київенерго». А з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання надаються позивачем КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО".

Так, Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням Виконавчого орагну Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» (кредитор) та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору.

9. Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права

З наведеного слідує, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» має право вимагати від ОСОБА_1 сплатити заборгованість з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які існували у нього перед ПАТ «Київенерго».

Разоми з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період до 01.05.2018, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

Як вже вказувалося вище, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» (кредитор) та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору.

Пунктом 1.2. Договору цесії визначено, що перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви долучено Додаток №2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 №602-18, згідно якого КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 5 538,80 грн, за період до 01.05.2018, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Також, позивачем до позовної заяви долучено Додаток №1 до про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 №602-18, з якого вбачається, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 12 094,63 грн (а. с. 7).

За приписами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сукупний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» від ПАТ «Київенерго» перейшло право вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості з оплати за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води та опалення за період до 01.05.2018. Однак, у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України на позивача покладається обов'язок довести та надати докази розміру і періоду заборгованості, спожитих відповідачами послуг до 01.05.2018.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», праву споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

В частині 1 статті 9 цього ж Закону визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відтак споживач зобов`язаний був вносити плату за користування послугами з теплопостачання та гарячого водопостачання щомісячно.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Разом з тим, позивачем не надано розрахунку заборгованості по щомісячним платежам до 01.05.2018, а також у позовній заяві позивач навіть не вказує за який період виникла зааборгованість, яку він просить стягнути за період до 01.05.2018, та яка перейшла до нього від попереднього кредитора.

Як вказувалося вище, до позовної заяви на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за період до 01.05.2018 позивачем долучено лише додатки до Договору про відступлення права вимоги, в яких зазначено загальну суму боргу, що відступається за договором.

Проте, позивач не довів належними, достовірними та достатніми доказами наявність саме у відповідача, який став власником квартири з 02.03.2017, заборгованості з оплати послуг за централізоване опалення та постачання гарячої води, яка дійсно виникла перед попереднім надавачем послуг та відповідно перейшла до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

У зв'язку з цим, суд першої інстанції був позбавлений можливості перевірити наявність заборгованості та визначити суму боргу за період до 01.05.2018. А відтак колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про не врахування судом доказів на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за період до 01.05.2018.

Колегія суддів не приймає до уваги наданий позивачем до апеляційної скарги розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з викладенням інформації по щомісячним платежам за період з 01.07.2015 по 30.07.2024, оскільки позивачем не надано доказів неможливості подання такого розрахунку до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення заборгованості за період по 01.05.2018 є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування в цій частині.

Оскільки апеляційна скарга позивача не містить доводів незгоди з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого опалення та в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого гарячого водопостачання за цей же період, а також рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржено відповідачем, колегія суддів в силу ст. 367 ЦПК України не переглядає рішення суду в цій частині.

Колегія суддів також не приймає довододи скаржника щодо не витребування судом доказів на підтвердження позовних вимог, адже суд не може з власної ініціативи витребовувати докази на підтвердження позовних вимог. Обов`язок доведення позовних вимог у даній справі покладений на позивача - КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

10. Висновки Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення в оскаржуваній частині без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року в частині відмовлених позовних вимог - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська