Справа № 345/1266/24
Провадження № 22-ц/4808/733/24
Головуючий у 1 інстанції Гапоненко Р. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргуОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна, на рішення Калуського міськрайонного суду від 13 березня 2024 року, у складі судді Гапоненка Р.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із відповідача аліменти на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, шляхом їх виплати в інтересах дитини на ім`я стягувача ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 09 квітня 2020 року у справі №345/1015/20 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 12 грудня 2019 року у справі №345/4983/19 було вирішено стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1700 грн, щомісячно.

Позивачка вказувала на те, що відповідач сплачує аліменти нерегулярно, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям та здоров`ям, не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Усі обов`язки по утриманню та вихованню малолітнього сина вона виконує сама. З часу присудження аліментів, матеріальне становище позивачки погіршилось, вона та дитина за цей час неодноразово хворіли. В свою чергу, дитина підростає, відвідує садок та різноманітні гуртки, а тому потреби спільного сина сторін на даний час зросли.

На її думку стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дають йому можливість сплачувати аліменти, а тому потрібно змінити спосіб стягнення аліментів на утримання малолітнього сина та стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 13 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Шевченко Н.П. подала апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зазначає, що відповідач нерегулярно сплачує аліменти, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям та здоров`ям, не виконує своїх батьківських обов`язків. Позивачка вважає розмір аліментів у сумі 1700 грн для дитини 5-річного віку, визначений рішенням суду, мізерним та недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки рівень витрат постійно зростає, а позивачка не має можливості забезпечити достатній рівень за власні кошти.

Судом першої інстанції було проігноровано заяву відповідача про часткове визнання позову, хоча відповідач погодився із зміною способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/6 частки усіх видів його доходів.

Позивачка правомірно скористалася наданим їй ч. 3 ст. 181 СК України правом обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки така зміна відповідає інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Вважає, що звернення з позовом до суду про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача є правом позивача. В свою чергу, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. При цьому, з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні), тому не потребують доказуванню обставини щодо матеріального становища відповідача, так як він зобов`язаний виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дитини.

Зазначає, що закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів. Вказаним спростовуються висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів зміни матеріального стану платника або одержувача аліментів, виникнення інших обставин, що мають суттєве значення в житті сторін чи їхньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів. На відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу їх стягнення, тому право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, на що позивачка посилалася у своєму позові.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити повністю.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності зміни матеріального становища, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни способу стягнення аліментів та їх розміру.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

Судом встановлено, що з 05.09.2018 сторони перебували в шлюбі, який розірвано за рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2020 року у справі № 345/1015/20.

У сторін від спільного проживання у шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 345/4983/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1700 грн аліментів щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 .

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Зазначені обставини повною мірою були враховані судом першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим, з урахуванням вищевикладеного висновку Верховного Суду України та вказаних норм процесуального та матеріального права, ОСОБА_1 не навела доказів наявності відповідних обставин, які б давали підстави для задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів та встановлення аліментів в розмірі частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, сімейний стан відповідача змінився. 28 серпня 2020 року зареєстровано шлюб між ним і ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 .

У шлюбі у відповідача народилась дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.03.2021 серія НОМЕР_3 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на заяву відповідача про визнання позову частково та стягнення аліментів у 1/6 частці від доходів щомісячно не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до даних довідки Пенсійного фонду України від 04.03.2024 (а.с. 28-30) така сума буде значно меншою за визначений рішенням суду розмір аліментів.

У статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року для дітей віком до 6 років встановлено прожитковий мінімум на місяць у розмірі 2563 грн.

Аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням встановлених обставин справи, матеріального становища відповідача, його фізичного стану, наявності в нього ще одної неповнолітньої дитини, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, та обов`язку утримання дітей в рівній мірі як матері так і батька, суд першої інстанції відмовляючи в зміні способу стягнення аліментів,прийняв рішення, що відповідає положенням СК України та інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про необґрунтованість вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна, залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 13 березня 2024 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин