03.04.2024 Провадження по справі № 2/940/74/24
Справа № 940/1449/23
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судового засідання Мудрик Н.А.

розглянувши в приміщенні суду в м. Тетієві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорамиу загальному розмірі 37632,39 грн. та понесених судових витрат увигляді сплаченого судового збору в сумі 2684,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника. 17.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17052023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 17.05.2023 року до договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 28908,64 грн, яка складається із: 5699,99 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу, 23208,65 грн. - сума заборгованості за процентами. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, тому, позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 2912038 від 07.02.2022 року у розмірі 28908,64 грн.

Крім того, 19.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір № 5707081 про надання споживчого кредиту. Згідно умов договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року укладеному між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19.06.2023 року до договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 8723,75 грн, яка складається із: 3500,00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу, 5223,75 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, тому, позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості задоговором № 5707081 про надання споживчого кредиту від 19.06.2023 року у розмірі 8723,75 грн.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 13.12.2023 року відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу роз`яснено право подавати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, зокрема право суду вирішити спір за наявними матеріалами справи.

19.03.2024 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з позовом не погоджується, вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме відповідач був зареєстрований в інформаційнотелекомунікаційній системі. Разом з тим, відсутні докази у підтвердження того, що ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Авентус Україна» перерахувало на відповідачу ОСОБА_1 на банківський картковий рахунок грошові кошти.Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Водночас, з переліку доказів, які долучив позивач до своєї позовної заяви вбачається, що позивачем не надано жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував факт здійснення господарської операції, в тому числі, надання кредитних коштів первісним кредитором відповідачці, оплати відповідачкою певних сум по кредитним договорам, тощо. Також зазначено, що докази, які надав позивач не є первинними бухгалтерськими документами, а отже, не можуть бути належними та допустимими доказами існування заборгованості чи встановлення її розміру. Крім того, зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги за договорами факторингів ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а. с. 79-83).

01.04.2024 року до суду від представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Летун Т.В.через електронний суд надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначила, що обставини, на які посилається сторона відповідача у відзиві на позовну заяву, є не обгрунтованими, недоведеними, суперечать умовам укладеного правочину та ніяким чином не впливають на наявність у відповідача забогованості за кредитним договором. Крім того, зазначає, що кредитний договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до чинного законодавства України. Позивач не володіє та не може володіти доказами отримання саме відповідачем одноразового ідентифікатора, який було надіслано на телефонний номер, який було вказано позичальником в заяві. На підтвердження факту зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача позивачем надано листи ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01.03.2024 року та ТОВ «Пейтек Україна», з яких вбачається, що 07.02.2022 року та 19.06.2022 року було успішно перераховано кошти в сумі 5700,00 грн. та 3500,00 грн. на картку клієнта НОМЕР_1 , реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту. Разом з тим, представником позивача на підтвердження факту відступлення права вимоги додатково надано копії договорів факторингу, акти прийому-передачі Реєстру боржників задоговорами факторингів, реєстрів боржників та платіжних інструкцій, які містять підписи сторін. (а. с. 86-171).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 07.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2912038, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 5700,00 грн, строком на 30 днів, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити за користування ним проценти в розмірі 1,99% в день. Перед підписанням вказаного кредитного договору відповідач вказав свої дані, після чого, підписав його електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Х216, що в свою чергу свідчить про те, що останній погодився з умовами кредитного договору. ТОВ «Лінеура Україна» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 5700,00 грн. (а. с. 7-18).

17.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»був укладений договір факторингу № 17052023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»право грошової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2912038, укладеним 07.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 (копія договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року; копія акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 17052023 від 15.05.2023 року; витяг з Реєстру боржників за договором факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року а. с. 19-23).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2912038 від 07.02.2022 року за період з 17.05.2023 року по 31.10.2023 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» станом на 31.10.2023 року становить 28908,64 грн., з яких: 5699,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23208,65 грн. - сума заборгованості за відсотками (а. с. 24).

Крім того, 19.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5707081. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 10 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно умов договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит в сумі 3500,00 грн. на строк 360 днів, з процентною ставкою 1,99% в день (а. с. 30-37).

На виконання умов договору ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши відповідачу кредитні кошти, проте ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував, порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 8723,75 грн., в тому числі: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5223,75 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 5707081 від 19.06.2022 року за період з 19.06.2023 року по 31.10.2023 року (а. с. 43).

Відповідно до договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»право грошової вимоги за кредитним договором № 5707081 від 19.06.2022 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 (копія договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року, копія акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року, витяг з Реєстру боржників за договором факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року а. с. 38-42).

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Із досліджених судом договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2912038 від 07.02.2022 рокута договору про надання споживчого кредиту № 5707081 від 19.06.2022 року встановлено, що дані договори укладено в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2912038 від 07.02.2022 рокута договір про надання споживчого кредиту № 5707081 від 19.06.2022 року, за яким виникла спірна заборгованість, укладені в електронній формі у спосіб, визначений законом, підписаний електронними підписами сторін в порядку, визначеному кредитними договорами та всупереч таким запереченням відповідача, містять посилання на електронний підпис позичальника одноразовим ідентифікатором Х26 та А998773 із зазначенням дати та часу накладення такого підпису, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Своїм підписом на вказаному договорі відповідач ОСОБА_1 також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.

Також, зі змісту договорів вбачається, що вони містять вичерпну інформацію про відповідача, його анкетні дані, паспорт, ідентифікаційний код, місце проживання, засоби зв`язку, реквізити належного клієнту карткового рахунку для перерахування кредитних коштів та інші персональні дані, які, як вбачається із преамбул договорів, зазначаються клієнтом самостійно в Особистому кабінеті.

Відповідач ОСОБА_1 в належний спосіб не спростував таких висновків суду, а також, відповідач не спростував розмір та розрахунок суми боргу.

Крім того, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження зарахування коштів на платіжну картку, яка належить йому, оскільки даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи листами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01.03.2024 року та ТОВ «Пейтек Україна», з яких вбачається, що 07.02.2022 року та 19.06.2022 року було успішно перераховано кошти в сумі 5700,00 грн. та 3500,00 грн. на картку клієнта НОМЕР_1 , реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту (а. с. 104, 138).

Водночас, відповідачем не надано суду і не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Самим відповідачем факт отримання грошових коштів за кредитними договорами в відзиві не спростовується належними доказами.

Разом з тим, до твердження відповідача про відсутність доказів на підтвердження факту переходу права вимоги за договором факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та за договором факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд відноситься критично, оскільки представником позивача було надано суду належним чином завірені копії документів, що свідчать про належні правові підстави для переходу права вимоги до відповідача. Таким чином, договір факторингу укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та договір факторингу укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цих договорів та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконав, у передбачені в договорах строки кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 37632,39 грн, що підтверджується витягами з реєстрів боржників за договорами факторингу та розрахунками заборгованості, наданим ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умовивищезазначених договорів та не виконано взятих на себе зобов`язань.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2684,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 49084 від 07.11.2023 року (а.с. 1), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 525-527, 530, 610, 625, 629, 1046, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк», заборгованість за кредитним договором № 2912038 від 07.02.2022 року у розмірі 28908 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот вісім) гривні 64 копійки, за кредитним договором № 5707081 від 19.06.2022 року у розмірі 8723 (вісім тисяч сімсот двадцять три) гривні 75 копійок та понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 08 квітня 2024 року.

Суддя С.В. МАНДЗЮК