Номер провадження: 22-ц/813/4861/24
Справа № 494/74/24
Головуючий у першій інстанції Якимів А.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Пухи А.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 березня 2024 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей,-

встановив:

Короткий зміст обставин справи

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Предметом цього позову є: 1) зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , на підставі судового наказу, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова 02 грудня 2019 року у цивільній справі 751/8240/19, на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття; 2) зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , на підставі судового наказу, виданого Менським районним судом Чернігівської області 24 жовтня 2023 року у цивільній справі 738/1730/23, на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Підставами цього позову є: Виданими судовими наказами Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02 грудня 2019 року та Менського районного суду Чернігівської області із позивача стягуються аліменти у сукупності частини заробітку, що суперечить приписам ч. 5 ст. 183 СК України, п. 4 ст. 161 ЦПК України. Вказане є підставою для зменшення стягуваних аліментів з позивача.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , що подана в його інтересах представником адвокатом Халдаєм Іллею Віталійовичем до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей - повернуто позивачу разом з доданими матеріалами. Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Суд першої інстанції зазначив, що правові підстави для об`єднання позовних вимог про зменшення розміру аліментів, що стягуються на виконання судового наказу Новозаводського районного суду міста Чернігова 02 грудня 2019 року у цивільній справі 751/8240/19 та зменшення розміру аліментів, що стягуються на виконання судового наказу Менського районного суду Чернігівської області 24 жовтня 2023 року, зважаючи, що отримувачами цих аліментів є різні фізичні особи, в позивача відсутні. У той же, час аналіз частини 6 статті 188 ЦПК України свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдань цивільного судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги та розглядати кожну з заявлених вимог окремо. Отже, за приписами частини шостої статті 188 ЦПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати положення зазначеної норми як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Разом з тим, роз`єднання позовних вимог можливе лише в тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду в тому суді, який роз`єднав позовні вимоги. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2019 року в справі N 901/458/19. З позовної заяви вбачається, що позовна вимога, яка звернута до відповідача ОСОБА_3 не може бути розглянута Комінтернівським районним судом Одеської області, з огляду на правила територіальної підсудності цього спору. В цій частині, справа підсудна Новозаводському районному м. Чернігова, за правилами визначеними ч.1 ст. 27 ЦПК України. Таким чином, правові підстав для роз`єднання позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 березня 2024 року у цивільній справі № 494/74/24 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що позивачем заявлено окремі позовні вимоги до кожної із відповідачок, на користь яких видані накази про стягнення з позивача аліментів. Тобто вимоги позивача до відповідачок пов?язані підставою виникнення - видачею судами наказів про стягнення з позивача аліментів. На підтвердження своїх вимог позивач надав до суду відповідні судові накази, які в сукупності дають йому право на зменшення розміру аліментів. Тобто вимоги позивача до відповідачок пов?язані поданими доказами. Адже якби позивач звертався до відповідачок з окремими позовами додані до позовної заяви докази були ідентичними. Таким чином, у заявленому позові відповідно до статті 188 ЦПК України об?єднано кілька вимог, пов?язаних між собою підставою виникнення та поданими доказами, відтак ці позовні вимоги необхідно розглядати в межах однієї справи. Тому вважали, що висновки суду першої інстанції щодо порушення позивачем правил об?єднання позовних вимог є помилковими та суперечать вимогам чинного процесуального законодавства. Окремо відзначаємо, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин нерелевантний висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22 серпня 2019 року в адміністративній справі № 901/458/19. Отже, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин нерелевантний висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22 серпня 2019 року в адміністративній справі № 901/458/19, оскільки в іншій справі зовсім інший предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, висновки суду касаційної інстанції в іншій справі ґрунтуються на конкретних обставинах справи з конкретною доказовою базою та відповідними процесуальними діями сторін у справі, правовідносини в якій не є подібними з правовідносинами у справі, що переглядатиметься в апеляційному порядку.

Щодо явки сторін.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п.1, 5, 6, 9,10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки скаржником оскаржується ухвала суду першої інстанції про визнання неподаною та повернення заяви позивачеві (пункт 6 частини 1 статті 353 ЦПК України), дана справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст.7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розгляд апеляційної скарги в даній справі слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до ч. 2 ст. 188 ЦПК України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

З урахуванням вказаних норм, об`єднання в одне провадження позовних вимог одного позивача до різних відповідачів може мати місце тоді, коли позовні вимоги пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Позивач заявив в одній позовній заяві вимоги до різних відповідачів. При цьому, вказані позовні вимоги виникли з однієї підстави і пов`язані поданими доказами. Так, позовна вимога про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виникла у зв`язку із видачою судового наказу Новозаводським районним судом міста Чернігова 02 грудня 2019 року у цивільній справі 751/8240/19 а, позовна вимога про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виникла у зв`язку із видачою судового наказу Менським районним судом Чернігівської області 24 жовтня 2023 року у цивільній справі 738/1730/23. З цих підстав, вказані позовні вимоги поєднані поданими доказами, такі позовні вимоги мають ознаки похідних та первісних вимог.

Суд першої інстанції вважав, що правові підстави для об`єднання позовних вимог про зменшення розміру аліментів, що стягуються на виконання судового наказу Новозаводського районного суду міста Чернігова 02 грудня 2019 року у цивільній справі 751/8240/19 та зменшення розміру аліментів, що стягуються на виконання судового наказу Менського районного суду Чернігівської області 24 жовтня 2023 року, зважаючи, що отримувачами цих аліментів є різні фізичні особи, в позивача відсутні.

У той же, час аналіз частини 6 статті 188 ЦПК України свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання цивільного судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги та розглядати кожну з заявлених вимог окремо.

За приписами частини шостої статті 188 ЦПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати положення зазначеної норми як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення.

Разом з тим, роз`єднання позовних вимог можливе лише в тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду в тому суді, який роз`єднав позовні вимоги. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2019 року в справі № 901/458/19.

Суд першої інстанції вважав, що з позовної заяви вбачається, що позовна вимога, яка звернута до відповідача ОСОБА_3 не може бути розглянута Комінтернівським районним судом Одеської області, з огляду на правила територіальної підсудності цього спору. В цій частині, справа підсудна Новозаводському районному м. Чернігова, за правилами визначеними ч.1 ст. 27 ЦПК України. Та тому суд першої інстнації прийшов висновку про відсутність правових підстав для роз`єднання позовних вимог ОСОБА_1 ..

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним з наступних підстав.

Позивачем заявлено окремі позовні вимоги до кожної із відповідачок, на користь яких видані наказів про стягнення з позивача аліментів. Тобто вимоги позивача до відповідачок пов?язані підставою виникнення - видачею судами наказів про стягнення з позивача аліментів. На підтвердження своїх вимог позивач надав до суду відповідні судові накази, які в сукупності дають йому право на зменшення розміру аліментів. Тобто вимоги позивача до відповідачок пов?язані поданими доказами.

Таким чином, у заявленому позові відповідно до статті 188 ЦПК України об?єднано кілька вимог, пов?язаних між собою підставою виникнення та поданими доказами, відтак доводи апеляційної скарг знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду у зв`язку з чим судова колегія їх задовольняє, так як вказані правовідносини склалися у категорії справ пов`язаних із обов`язком батька сплачувати аліменти на обох його дітей від різних шлюбних відносин, та пов?язані підставою виникнення - видачею судами наказів про стягнення з позивача аліменті, а тому позовні вимоги необхідно розглядати в межах однієї справи.

Висновки суду першої інстанції щодо порушення позивачем правил об?єднання позовних вимог є поспішними та помилковими, суперечать вимогам чинного процесуального законодавства.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин нерелевантний висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22 серпня 2019 року в адміністративній справі № 901/458/19, оскільки в цій справі зовсім інший предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, висновки суду касаційної інстанції в іншій справі ґрунтуються на конкретних обставинах справи з конкретною доказовою базою та відповідними процесуальними діями сторін у справі, правовідносини в якій не є подібними з правовідносинами у справі.

При цьому, колегією суддів врахована позиція Європейського суду з прав людини, яка полягає у тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradellev. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає обґрунтованими, вимоги позову пов?язані підставою виникнення - видачею судами наказів про стягнення з позивача аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити .

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 березня 2024 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

В.А. Коновалова