Справа № 930/2804/21
Провадження № 22-ц/801/619/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 рокуСправа № 930/2804/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №930/2804/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Головенка Євгена Васильовича на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2023 року, яке ухвалила суддя Войницька Т.Є. у Немирівському районному суді Вінницької області, повний текст складено 29 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в:

В грудні 2021 року ТОВ «Вінницягаз Збут» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надає ТОВ «Вінницягаз Збут» з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Свої зобов`язання по забезпеченню відповідача природним газом, як споживача цих послуг, ТОВ «Вінницягаз Збут» виконує належним чином та в повному обсязі.

Проте відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг в повному обсязі не виконує, у зв`язку з чим, сума заборгованості за послуги з газопостачання відповідача перед ТОВ «Вінницягаз Збут» за період з 01 серпня 2019 року по 01 листопада 2021 року складає 45311,75 грн, інфляційне збільшення 4183,29 грн, 3% річних 1860,96 грн, які позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вінницягаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 45311,75 грн за період з 01 серпня 2019 року по 01 листопада 2021 року, 3% річних в сумі 1860,96 грн, інфляційне збільшення в сумі 4183,29 грн та витрати за оплату судового збору в розмірі 2270 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач договірні зобов`язання щодо оплати за спожитий природний газ в повному обсязі та належним чином не виконує, прострочив виконання грошового зобов`язання по оплаті обсягу використаного ним природного газу, що зумовило виникнення заборгованості перед ТОВ «Вінницягаз Збут».

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Головенко Є.В. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Таким чином, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог та стягнути судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження фактичного споживання ОСОБА_1 природного газу, а відтак відсутня його вина у виникненні вказаної заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Вінницягаз Збут» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 лютого 2024 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Будинок за вказаною адресою забезпечується послугами з постачання природного газу, що надаються ТОВ «Вінницягаз Збут» з відкритим особовим рахунком на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .

Згідно довідки про фінансовий стан по особовому рахунку № НОМЕР_1 , обсяг спожитого газу, починаючи з липня 2019 по листопад 2021 року, склав 7405,26 м3.

З відповіді АТ «Вінницягаз» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . У 2002 році ОСОБА_1 був замовником робочого проекту газообладнання за адресою АДРЕСА_1 .

З довідки АТ «Вінницягаз» від 16 серпня 2022 року №210-Сп-8026-0322 вбачається, що споживачем не надавалися щомісячні показники щодо спожитого газу. Разом з цим, згідно наявних у ній показників, газ споживався, у зв`язку із чим проводилися певні обрахування об`єму та обсягу спожитого газу.

02 квітня 2021 року Немирівським районним судом Вінницької області було винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Вінницягаз Збут» заборгованість за послугу з постачання природного газу в сумі 27315,12 грн, а також судового збору в розмірі у розмірі 227 грн.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 25 серпня 2021 року даний судовий наказ було скасовано, а ТОВ «Вінницягаз Збут» роз`яснено право звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Між сторонами у справі склалися та об`єктивно існують правовідносини, які ґрунтуються на нормах ЦК України щодо виконання зобов`язань, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положеннях Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з по-бутовими відходами. Пунктом першим частини першої статті 7 цього Закону передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо кореспондує передбачений пунктом п`ятим частини другої статті 7 обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити спожиті житлово-комунальні послуги у встановлені строки та розмірах.

Пункт другий розділу ІІІ Правил постачання природного газу визначає, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, який укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням норм статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 ( да-лі - Типовий договір ), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до пункту тридцять другого розділу ІІ Правил постачання природного газу побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Згідно з пунктом одинадцятим цих Правил постачання розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк.

Частиною першою статті 530 ЦК України установлено, що якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З розрахунку заборгованості по абоненту № , який доданий представником позивача до позовної заяви вбачається, що послуги з постачання природного газу відповідачем приймалися та проводилася часткова оплата.

Отже, між ОСОБА_1 та ТОВ «Вінницягаз Збут» на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання перед постачальником послуг належним чином не виконує. Згідно із фінансовим станом особового рахунку № НОМЕР_1 його заборгованість за надані послуги з постачання природного газу за період з 01 серпня 2019 року по 01 листопада 2022 року становить 45311,75 грн. Крім того, ОСОБА_1 з огляду на суму боргу нарахований індекс інфляції у розмірі 4183,29 грн та 3% річних 1860,96 грн. Слід зазначити, що відповідачем даний розмір заборгованості жодним чином не спростовано, свого розрахунку заборгованості або ж доказів на погашення розміру заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданої житлово-комунальної послуги у вигляді послуги постачання природного газу ним не надано.

Судом першої інстанції досліджено в судовому засіданні матеріали цивільної справи №140/1703/16-ц, вбачається, що в липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ковалівської сільської ради Немирівського району про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 . Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2016 року даний позов задоволено.

Також судом першої інстанції було досліджено цивільну справу №140/769/19 та встановлено, що ОСОБА_1 звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про спадщину недійсним та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 зазначав, що на час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживав разом з батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та після його смерті залишився проживати за цією адресою і проживає на даний час.

На підтвердження своїх вимог позивач надав заяву, відповідно до якої, 14 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Немирівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , до складу якої увійшов будинок, розташований в АДРЕСА_1 . Дана заява прийнята нотаріусом з відміткою: «Факт прийняття спадщини перевірено. Фактом прийняття спадщини є спільне проживання ОСОБА_1 разом ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини».

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року (справа №140/769/19) позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 24 жовтня 2000 року Немирівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_5 зареєстроване в реєстрі за № 6954.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину після смерті батька, у зв`язку із чим зобов`язаний нести тягар по утриманню спадкового майна, а не оформлення в установленому законом порядку спадкових прав, не позбавляє його обов`язку від сплати комунальних послуг, які ним фактично спожито.

Рішення в справі №140/769/19 набуло законної сили 01 жовтня 2020 року, що також спростовує доводи апеляційної скарги в тому, що відповідач не користувався наданими послугами з 01 серпня 2019 року.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 із заявою до ТОВ «Вінницягаз Збут» про припинення постачання природного газу з серпня 2019 року не звертався, тому він зобов`язаний був здійснювати оплату за послуги з його постачання.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про доведеність вимог позову щодо розміру заборгованості є обґрунтованим.

Відтак колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно несплати відповідачем у добровільному порядку заборгованості за надані послуги з постачання природного газу, порушення ним умов Типового договору про надання послуг з постачання природного газу побутовим споживачам у частині своєчасності та повноти виконання обов`язку в натурі, тому визнає правильними висновки суду першої інстанції з урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, які були перевірені та доведені зібраними у справі доказами щодо обґрунтованості та об`єктивності позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Головенка Євгена Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 10 квітня 2024 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Стадник І.М.