Справа № 202/8507/22
Провадження № 2/202/57/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

судді Доценко С.І.

секретаря судового засідання Тарасової К.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк Олена Володимирівна, державний нотаріус П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генрихівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в яком просила встановити факт проживання її однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини , а саме з серпня 2012 року по дату смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 .

В обґрунтування вимог зазначила, що ОСОБА_5 була самотньою особою, не мала родичів. Вона проживала в сусідній з позивачкою квартирі. Тому родина ОСОБА_1 взяла під опіку ОСОБА_5 .. З серпня 2013 року по серпень 2021 року позивачка проживала в квартирі ОСОБА_5 . ОСОБА_5 ввжала родину ОСОБА_1 своєю сім`єю. У них був спільний побут,мали взаємні права та обов`язки. ОСОБА_1 доглядала ОСОБА_5 до самої смерті та своїм коштом поховала її після її смерті. ОСОБА_5 мала намір залишити свою квартиру у спадок ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Коли ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса для реалізації свого спадкового права 22.09.2022 року, вона дізналась, що спірна квартира №12 вибула з володіння власника ( ще ОСОБА_5 ) на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу Любченко М.В. за реєстр № 2125. Власником став ОСОБА_8 . В подальшому квартира неодноразово продавалась . Останнім власником квартири на підставі договору купівлі-продажу №599 від 02.12.2021 року стала ОСОБА_3 . Позивачка вважає, що квартира вибула із володіння власника ОСОБА_5 незаконно. Тому вона ,як спадкоємець після її смерті, вважає ефективним способом захисту витребування квартири із чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та витребувано докази за клопотанням позивача ( а.с. 59-60)

Ухвалою від 17.06.2023 року витребувано докази за клопотанням відповідача.

Ухвалою суду від 11.10.2023 року було закрито підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду .

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог . Вважає, що позивачем не доведено факт проживання з спадкодавцем ОСОБА_9 однією сім`єю не менше 5 років. Квитанції про оплату комунальних платежів, які збереглись у ОСОБА_1 , оформлені на ім`я ОСОБА_5 та не підтверджують сумісне проживання. На день смерті ОСОБА_5 в її квартирі ніхто зареєстрований не був. Із копії паспорту позивача вона зареєстрована за іншою адресою. Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що вона несла спільні витрати з померлою на утримання житла, купівлю майна, наявності спільного бюджету чи інших обставин , які засвідчують факт реальність сімейних відносин. Витрати на поховання не підтверджують факт проживання однією сім`єю не менше 5 років. Що стосується вимог про витребування майна із чужого незаконного , то зазначила що вона є добросовісним набувачем квартири. Придбала її на підставі договору купівлі-продажу. Договір купівлі - продажу відповідає вимогам ЦК України, оформлений нотаріально. При оформленні нотаріусом перевірялось право власності продавця ,дієздатність. Під забороною відчуження квартира не була. Вона заплатила продавцю кошти, обумовлені договором, а він передав їй квартиру в користування. Те, що договір купівлі - продажу був дійсним підтверджується тим, що вона на її придбання брала кредит в АТ «Альфа-Банк» в розмірі 200000 грн., який досі сплачує. Вона не обізнана яким чином продавець ОСОБА_10 набув право власності на квартиру, але ж ці обставини були перевірені нотаріусом і при укладенні договору у неї не було сумнівів в законності правочину. А тому майно не може бути витребувано у неї ,як у добросовісного набувача.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити.

Позивачка пояснила, що в 2013 році вона з своєю сім`єю переїхали проживати в квартиру АДРЕСА_3 . По сусідству в 12 квартирі проживала самотня ОСОБА_5. Між квартирами один тамбур. Вони подружились та вона стала допомагати ОСОБА_5 в побутових справах, тому що родичів у неї не було. Вона називала її донькою. Разом ходили до лікарні, до магазинів. Вона мала намір оформити квартиру на позивачку, але стався інфаркт і вона не встигла. Вважає, що вони проживали однією сім`єю тому що вона допомагала ОСОБА_5 готувати їжу, покупала продукти, прибирала квартиру, робили ремонт в квартирі, на який позивач витрачала і свої кошти, допомагала їй купатись,допомагала сплачувати комунальні платежі, тому що вона сама не могла. ОСОБА_5 надавала їй кошти для вирішення побутових проблем з своєю квартирою. Коли коштів їй не вистачало, то позивачка додавала свої кошти. Позивачка має ОСОБА_11 чоловіка та дитину. ОСОБА_5 жила в своїй квартирі а її сім» я - в своїй однокімнатній. ОСОБА_1 ночувала у ОСОБА_5 тому що вона потребувала догляду. Договорів довічного утримання не оформлювали. Після смерті ОСОБА_9 ОСОБА_1 своїм коштом поховала її та забрала документи на квартиру. При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини як спадкоємець 4 черги, з`ясувалось, що квартира в якій проживала ОСОБА_5 їй не належить, а привласнена шахраями, а ОСОБА_3 є кінцевим власником квартири. Про факт шахрайства ОСОБА_1 заявила в поліцію. Було внесено відомості до ЄРДР і ОСОБА_1 визнана потерпілою особою. Таким чином, вона вважає, що порушено її право як спадкоємця . Квартира вибула із володіння власника незаконно. Тому просила вимоги задовольнити.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Вважають, що факт проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю більше 5 років не доведено, а тому у неї не виникло право на спадкування після смерті ОСОБА_5 . Окрім того відповідачка вважає себе добросовісним покупцем . При укладенні договору перевірялось нотаріусом право колишнього власника на відчуження квартири. У нотаріуса питання щодо його права власності не виникли. Тому вона є добросовісним набувачем і квартира не може бути витребувана у неї.

Представники третіх осіб без самостійних вимог не з`явились хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду, що не перешкоджає судовому розгляду у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

По даній справі встановлено, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю позивача з ОСОБА_5 необхідно позивачу для отримання права на спадщину як спадкоємця четвертою черги за законом, відповідно до ст. 1264 ЦК України.

Встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються в отриманні статусу спадкоємця четвертої черги.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про смерть № 1500 від 07.08.2021 року ( копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.45)

Відповідно до Висновку щодо ненасильницької смерті людини за місцем проживання від 06.08.2021 року, складеного о/у СКП ВП №2 встановлено, що ОСОБА_1 виявила мертвою свою сусідку ОСОБА_5 ( а.с.41)

Відповідно до свідоцтва про поховання серії НОМЕР_2 , яке видане ОСОБА_1 зареєстроване місце поховання ОСОБА_5 ( а.с.42)

Після смерті ОСОБА_5 позивачка зверталась з заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, якому постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Отроцюк О.В. від 27.09.2022 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 тому що не надані докази на підтвердження родинних відносин та документів на право власності щодо майна померлої ОСОБА_5 ( а.с.47).

Позивачка, звертаючись з позовом, зазначила, що проживала разом з ОСОБА_5 однією сім`єю 5 років за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 01.09.2021 року встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 15.07.1996 року одна. ( а.с.47( зворотній бік) )

Згідно з інформацією із паспорта позивачки ОСОБА_1 , вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 ( а.с.22)

Допитані в судовому засіданні свідки показали таке.

Свідок ОСОБА_1 зазначив, що він є батьком позивачки. В квартирі № 14 ОСОБА_1 із своєю сією проживає з 2012 року, коли переїхала доглядати за його матір`ю. У неї склались дружні стосунки з ОСОБА_5 . Донька стала допомагати їй. ОСОБА_5 в його присутності говорила, що бажає, щоб після смерті ОСОБА_1 отримала право на її квартиру. Зазначив, що коли приїжджав до доньки, то спали всі в однокімнатній квартирі доньки. Іноді вона могла переночувати і у сусідки ОСОБА_5 . Донька із сім`єю і ОСОБА_5 жили кожний в своїй квартирі. Коли ОСОБА_5 захворіла то ОСОБА_1 стала доглядати за нею та доглядала до самої смерті і своїм коштом її поховала. Враховуючи, що ОСОБА_5 була пенсіонеркою та скрутно матеріально жила, ОСОБА_1 покупала їй все необхідне. Відомо що зять робив ремонт в квартирі ОСОБА_5 , але ж за які кошти він не знає.

Свідок ОСОБА_16 зазначила, що проживає недалеко від ОСОБА_1 та підтримує з нею дружні стосунки майже 9 років. Їй відомо, що ОСОБА_1 доглядала за сусідкою, яка проживала навпроти її квартири, з якою в неї були дружні стосунки. ОСОБА_1 доглядала її до самої смерті. Вони проживали як сім» я. ОСОБА_1 ходила з ОСОБА_5 по вулиці, магазинам, Вона бачила ОСОБА_5 на сімейних святах. Їй зі слів відомо, що сім`я ОСОБА_1 допомагали ОСОБА_5 робити ремонт в квартирі. За які кошти та чи був у них спільний бюджет вона не знає. В останній рік допомагала ОСОБА_1 купати ОСОБА_5 , тому була в її квартирі. Квартира потребувала заміни шпалер. В якій квартирі ночувала ОСОБА_1 , вона не знає, але підтверджує, що стосунки були як сімейні.

Допитана свідок ОСОБА_17 пояснила, що з 2011 року знає позивачку та її сім`ю. Живе в цьому ж будинку . Їй відомо, що ОСОБА_1 опікувалась ОСОБА_5 ,яка була одинокою. Вона допомагала їй по господарству робила покупки для неї сплачувала комунальні платежі. Їй відомо, що сім`я ОСОБА_1 опікувались ОСОБА_5 , але вони жили в різних квартирах. Зі слів ОСОБА_1 , в останній рік, коли ОСОБА_5 хворіла, то вона ночувала в її квартирі . Надавала їй спілкування, догляд, медичну допомогу. Зі слів ОСОБА_1 вона витрачала свої кошти на потреби ОСОБА_5 , тому що та хворіла і за пенсію не могла задовольнити всі свої потреби. Вона чула як ОСОБА_5 казала що бажає, щоб її квартира після смерті перейшла ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про встановлення факту проживання позивачки із спадкодавцем не менше 5 років до дня відкриття спадщини суд виходить із правової позиції Верховного Суду , висвітленій в Постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 542/1648/19 встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Верховний Суд зазначив, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

При цьому , Верховний Суд в цій справі дійшов правового висновку, що лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Із аналізу показань свідків та всіх наданих сторонами доказів суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт сумісного проживання однією сім`єю з спадкодавцем не менше 5 років до дня відкриття спадщини

А саме, не доведено що позивачка з спадкодавцем спільно проживали як сім`я, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживала в своїй квартирі за адресою АДРЕСА_4 , а ОСОБА_5 - по сусідству ,в квартирі №12 , одна.

Показання з цього приводу свідків є різними. Так батько позивачки зазначив, що ОСОБА_1 проживала і ночувала в своїй квартирі із сім`єю, але іноді могла ночувати і у ОСОБА_5 , коли не було місця.

Інші свідки про те, що ОСОБА_1 проживала в квартирі ОСОБА_5 знають лише зі слів ОСОБА_1 , що не може бути підтвердженням факту сумісного проживання і тим більше не менше 5 років до відкриття спадщини , тому що показання свідків є лише одним із видів доказів, і лише показання не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю, оскільки для встановлення такого факту необхідні докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявність взаємних прав та обов`язків.

До подібного висновку прийшов ВС у постанові від 14 лютого 2018 року за результатами розгляду справи № 129/2115/15-ц, а також у постанові від 12.11.2020 року у справі №750/12880/19, провадження №61-8759св20.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має сім`ю : неповнолітнього сина та чоловіка, з яким не розлучена. Відсутні докази, що члени сім`ї позивача прийняла спадкодавця ОСОБА_5 як члена своєї сім`ї і що в них виникли спільні права та обов`язки щодо один одного.

Суд вважає, що позивачем не надані беззаперечні докази на підтвердження спільного бюджету із ОСОБА_5 , участь у спільних витратах , наявність спільного побуту, ведення спільного господарства, здійснення придбання іншого майна в інтересах сім`ї, виникнення взаємних прав та обов`язків як членів сім`ї.

Суд не приймає як доказ проживання однією сім`єю та несення витрат ОСОБА_1 на утримання квартири ОСОБА_5 надані позивачкою чеки та квитанцій про оплату комунальних платежів , тому що всі квитанції оформлені на ім`я ОСОБА_5 і відсутні будь-які банківські транзакції про перерахування ОСОБА_1 коштів на утримання житла ОСОБА_5 із своїх коштів, які б свідчили про регулярний характер.

Сама наявність цих чеків ( квитанцій) у ОСОБА_1 не свідчить про те що вона своїм коштом несла витрати, тому що з її слів після смерті ОСОБА_5 у ОСОБА_1 був доступ до її квартири та вона забрала з квартири всі документи, що належали ОСОБА_5 .

Той факт, що позивачка виявила в квартирі №12 труп ОСОБА_5 , відомості про те, що вона отримувала свідоцтво про смерть та свідоцтво про поховання ОСОБА_5 не свідчить про факт проживання із зазначеною особою однією сім`єю не менше 5 років до дня відкриття спадщини, що є обов`язковою умовою відповідно до ст. 1264 ЦК України.

Показання свідків та інші надані докази в своїй сукупності дають підстави вважати, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 склались добросусідські відносини і ОСОБА_1 опікувалась сусідкою, яка була одинокою, тривалий час до самої її смерті. Їх відносини не носили характеру усталених та реальних сімейних відносин.

Надання же допомоги та піклування за ОСОБА_5 , яка була одинокою особою похилого віку не є безумовним підтвердженням наявності факту проживання позивачки з нею однією сім`єю та наявність між ними сімейних стосунків

Таким чином, суд вважає що позивачкою не доведено факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю не менш 5 років до дня відкриття спадщини. А тому суд вважає, що у позивачки не виникло право на спадкування відповідно до положень ст.1264 ЦК України після смерті спадкодавця як спадкоємця 4 черги за законом.

Вирішуючи спір в частині заявлених позовних вимог про витребування у відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд, не вдаючись в законність підстав відчуження квартири ОСОБА_5 та отримання відповідачем права власності на зазначену квартиру, вважає, що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

За вимог ст.387 ЦК України лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Враховуючи, що позивач не є власником спірної квартири та не довела право на спадкування після смерті ОСОБА_5 на підставі ст.1264 ЦК України, то у неї не виникло право на звернення з віндикаційним позовом про витребування квартири із чужого незаконного володіння.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк Олена Володимирівна, державний нотаріус П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генрихівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та витребування майна з чужого незаконного володіння, - відмовити в повному обсязі.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ;

- третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк Олена Володимирівна, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_7 ;

- третя особа: державний нотаріус П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генрихівна, місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Степана Бандери, буд. 2, приміщ. 43-А;

- третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна, місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 2, приміщ. 1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлено 27 червня 2024 року.

Суддя С. І. Доценко