Справа № 161/3567/24 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/424/24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Черняк О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Огородника Олега Валентиновича, інші особи, які можуть отримати статус учасників справи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про забезпечення доказів до подання позовної заяви, за апеляційною скаргою адвоката Тищенка Станіслава Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2024 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Огородник Олег Валентинович звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення доказів шляхом витребування у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Усік Анжели Михайлівни копії договору дарування квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого за № 1451 від 21 вересня 2022 року.

Обґрунтовуючи заяву, представник заявника зазначив, що має намір звернутись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування внаслідок його фіктивності.

Заявник зазначив, що витребувані від приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Усік Анжели Михайлівни докази є необхідними для доказування обставин по справі на час вирішення спору в суді, оскільки звернення до суду із зазначеним вище позовом обумовлено наявною заборгованістю ОСОБА_2 перед заявником ОСОБА_1 , а витребуваний договір на його думку був укладений для приховування належного боржнику майна, для уникнення виконання своїх зобов`язань.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2024 року заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Огородника Олега Валентиновича, інші особи, які можуть отримати статус учасників справи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про забезпечення доказів до подання позовної заяви задоволено.

Забезпечено докази шляхом витребування від приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Усік Анжели Михайлівни належним чином завіреної копії договору дарування квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого за № 1451 від 21 вересня 2022 року.

Копію ухвали негайно надіслано приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу Усік Анжелі Михайлівні (адреса робочого місця: м. Луцьк, вул. Кравчука,будинок 17) - для виконання.

Витребуванні докази ухвалено надати до 05 березня 2024 року.

Роз`яснено, що в разі неможливості подати вказані докази взагалі або у встановлений судом строк, особи, на яких покладено обов`язок, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом 5-ти днів з дня отримання ухвали. За неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть адміністративну відповідальність. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати суду докази.

Роз`яснено, що заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Ухвала про забезпечення доказів є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат Тищенко С. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення без належного дослідження доказів, належним чином не з`ясував усі обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного та несправедливого рішення по справі. Просить ухвалу про забезпечення доказів скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені клопотання про забезпечення доказів відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Учасники процесу в судове засідання в судове засідання не з`явились, хоча про час та дату розгляду справи були повідомленні належним чином.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за таких обставин не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно з абз.1 ч.4 ст.116 ЦПК України забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви Заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі N 367/6751/18-ц (провадження N 61-23322св19) викладено наступну правову позицію: «Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом».

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11.03.2020 року у справі N 9901/608/19, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі N 9901/845/18.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Ухвалюючи рішення про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не має змоги у позасудовому порядку одержати зазначені докази шляхом подачі заяви нотаріусу (до нотаріального архіву) про ознайомлення з ними, оскільки згідно ч. ч. 1, 7 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Необхідність забезпечення належних доказів, які заявник не має можливості отримати самостійно, є підставою для задоволення заяви з метою визначення належного кола відповідачів та для надання суду при зверненні з позовом копії оспорюваного договору, як того вимагає законодавство. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Отже, заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Огородника О. В. про забезпечення доказів шляхом витребування у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Усік Анжели Михайлівни копії договору дарування квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого за № 1451 від 21 вересня 2022 року, містить обставини, для доказування яких вони необхідні, що і є належним обґрунтуванням необхідності забезпечення доказів.

Вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення доказів з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

У справі, що переглядається апеляційним судом, необхідність застосування заходів забезпечення доказів випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто, невжиття заходів щодо забезпечення доказів занижує поріг легітимного сподівання позивача ОСОБА_1 на захист свого порушеного права, а тому її заява про забезпечення доказів є законною, необхідною та збалансованою із правами усіх сторін спору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Тищенка Станіслава Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді :