Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1885/23
Провадження по справі № 2/514/134/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравченко П.А.

при секретарі Мельниченко Н.М.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 до Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи, свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , який на день смерті проживав в с. Слобідка Болградського (колишня назва Тарутинського) району Одеської області. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) площею 5.28 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується копією сертифікату серії ОД №0250735, виданого 23.05.1997 року, Тарутинською районною адміністрацією із яких: 3.08 га ріллі , отримано ОСОБА_3 у приватну власність, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №005575, виданого Калачівською сільською радою народних депутатів 26.06.2000 року на підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №40, та права на земельну частку пай площею в 1 (один) умовний кадастровий гектар ріллі (із земель консервації 411 га), що підтверджується копією сертифікату серії ОД № 0250735, виданого 23.05.1997 року Тарутинською районною адміністрацією та копіями Протоколів зборів колишніх членів КСП «Українець» №1 від 29.03.2018 р. та №2 від 04.11.2018 р., згідно Схеми поділу земель консервації на земельні частки (паї), затверджено зборами членів колишнього КСП «Українець», що підтверджується Протоколом №2 від 04.11.2018 р.. ОСОБА_3 працював в КСП «Українець» його було включено до Списку членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Згідно розрахунку, який проводився шляхом ділення площі земель консервації 411 умовних кадастрових гектари (визначених комісією по інвентаризації, із загальної площі земель консервації, придатною для використання під ріллю) на кількість членів СПК «Українець», включених до Списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю, на сертифікат її батька припадає земельна частка із земель консервації в розмірі 1 (один) умовний кадастровий гектар, який фактично вже ввійшов в розмір сертифікату серії ОД № 0250735, який 23.05.1997 року отримано ОСОБА_3 , та який не було оформлено у приватну власність у зв`язку із смертю. ОСОБА_1 звернулася до Державного нотаріуса Тарутинської нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, до Тарутинської селищної ради Одеської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею в 1 (один) умовний кадастровий гектар, який розташований на території Одеської області Болградського району Тарутинської селищної ради (за межами населеного пункту села Калачівка), право на який належали її батьку ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач ОСОБА_1 отримала відмову з рекомендаціями звернутися до суду, що й стало підставою для звернення позивача із позовною заявою.

Ухвалою суду Тарутинського районного суду Одеської області від 05 грудня 2023 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, яке належало спадкодавцю за життя. Спадкоємцем до майна ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11).

ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 (а.с.48).

ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3.08 га, в межах згідно з планом, у тому числі сільськогосподарських угіль -3,08 га, з них рілля -2,99 га, рілля -0,09 га, кадастровий номер :01:001:0576, яка розташована на території Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яку біло передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №005575, виданого на підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 29.02.2000 року 8 - ХХІІІ, та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №40 від 26.06.2000 року (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець за життя був членом КСП «Українець», був включений до списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю, та отримав сертифікат на право на земельну частку пай розміром 5,28 умовних кадастрових гектар серії ОД № 0250735, на підставі якого в подальшому отримав у приватну власність земельну ділянку на праві приватної власності розміром 3,08 га, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №005575.

Позивач, зазначає, що на підставі сертифікату серії ОД № 0250735, виданого 23.05.1997 року Тарутинською районною адміністрацією, копіями Протоколів зборів колишніх членів КСП «Українець» №1 від 29.03.2018 р. та №2 від 04.11.2018 р. згідно Схеми поділу земель консервації на земельні частки (паї), затверджено зборами членів колишнього КСП «Українець», що підтверджується Протоколом №2 від 04.11.2018 р., згідно розрахунку, який проводився шляхом ділення площі земель консервації 411 умовних кадастрових гектари (визначених комісією по інвентаризації, із загальної площі земель консервації, придатною для використання під ріллю) на кількість членів СПК «Українець», включених до Списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю, на її батька припадає земельна частка із земель консервації в розмірі 1 (один) умовний кадастровий гектар.

Судом встановлено, що право спадкодавця за вказаним сертифікатом про право на земельну частку пай за життя було реалізовано та оформлено Державний акт на право приватної власності на землю. Рішення зборів колишніх членів КСП «Українець» щодо розпаювання земель колективної власності, які знаходяться в тимчасовій консервації приймались після смерті ОСОБА_3 , а саме Протоколами зборів колишніх членів КСП «Українець» №1 від 29.03.2018 р. та №2 від 04.11.2018 р. згідно Схеми поділу земель консервації на земельні частки (паї), затверджено зборами членів колишнього КСП «Українець», що підтверджується Протоколом №2 від 04.11.2018 р..

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Предметом спору у справі є визнання права на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування за законом.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а оцінивши на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку надані докази, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 набув право на земельну частку (пай) у розмірі 1,00 га у КСП «Українець» с. Калачівка Тарутинського району Одеської області, оскільки за життя спадкодавець реалізував своє право та отримав Державний акт на право приватної власності на землю надану на підставі Сертифікату серії ОД №0250735 від 23.05.1997 року, спадкоємець на підставі вказано Державного акту отримала свідоцтво про право на спадщину. Рішення Протоколів зборів колишніх членів КСП «Українець» №1 від 29.03.2018 р. та №2 від 04.11.2018 р. згідно Схеми поділу земель консервації на земельні частки (паї), затверджено зборами членів колишнього КСП «Українець», що підтверджується Протоколом №2 від 04.11.2018 р. були прийняти після смерті спадкодавця, не є підставою набуття права за спадкодавцем та не може входити складу спадщини, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За правилами статей 12, 13, 77-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.1216,1216 ЦК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 до Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеськолї області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя П.А. Кравченко