У Х В А Л А

17 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 369/6352/22

провадження № 61-16223ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини нерухомого майна об`єктом права особистої приватної власності, поділ частини спільного сумісного нерухомого майна подружжя, покладення на сторони виконання зобов`язання з оплати отриманих в позику коштівта

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

1) визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок площею 201,6 кв. м, житловою площею 113,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , (далі - житловий будинок) та земельну ділянку площею 0,0532 га (рілля) з кадастровим номером :02:002:0087 за адресою: АДРЕСА_1 (далі - земельна ділянка);

2) визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку та на

1/2 частину земельної ділянки;

3) вирішити питання про розподіл судових витрат.

У жовтні 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 , у якій вона просила:

1) залучити її до участі у справі в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору;

2) визнати за нею право власності на 47,9/100 частини земельної ділянки;

3) визнати за нею право власності на 85,34/100 частини житлового будинку.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив суд:

1) визнати за ним право особистої приватної власності на 54/100 частки житлового будинку;

2) в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним право приватної власності на 23/100 частки житлового будинку;

3) визнати за ним право особистої приватної власності всього на 77/100 частки житлового будинку;

4) визнати за ним право особистої приватної власності на 54/100 земельної ділянки;

5) в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним право приватної власності на 23/100 частки земельної ділянки;

6) визнати за ним право особистої приватної власності всього на 77/100 частки земельної ділянки;

7) в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 23/100 частки житлового будинку;

8) в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 23/100 частки земельної ділянки;

9) припинити право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок та земельну ділянку;

10) покласти на ОСОБА_2 виконання обов`язку з повернення коштів, отриманих в позику в розмірі 16 770,00 євро, що еквівалентно 651 553,07 грн, та

17 000,00 дол. США, що еквівалентно 621 666,20 грн;

11) покласти на нього виконання обов`язку з повернення коштів, отриманих в позику в розмірі 16 770,00 євро, що еквівалентно 651 553,07 грн, та

17 000,00 дол. США, що еквівалентно 621 666,20 грн;

12) відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 ;

13) вирішити питання про розподіл судових витрат.

28 травня 2024 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок та земельну ділянку.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку та на 1/2 частину земельної ділянки.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_3 .

Відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1

05 листопада 2024 року постановою Київського апеляційного суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року залишено без змін.

05 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року, в якій просить їх скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_2 та в частині відмови в задоволенні його позову, передати справу в цій частині до суду першої інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі

№ 373/2054/16-ц, від 03 липня 2019 року в справі № 554/8023/15-ц,

від 14 листопада 2019 року в справі № 11-490сап19, від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц, від 09 листопада 2021 року в справі № 635/4233/19,

від 14 грудня 2022 року в справі № 477/2330/18, від 05 квітня 2023 року в справі

№ 369/7171/16-ц, від 10 квітня 2024 року в справі № 760/20948/16-ц, в постановах Верховного Суду від 06 червня 2019 року в справах №№ 317/3272/16-ц, 337/474/14-ц, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суди не дослідили зібрані в справі докази, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та витребування матеріалів справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 05 листопада 2024 року.

Витребувати з Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/6352/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини нерухомого майна об`єктом права особистої приватної власності, поділ частини спільного сумісного нерухомого майна подружжя, покладення на сторони виконання зобов`язання з оплати отриманих в позику коштів.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська