Дата документу 11.12.2024 Справа № 337/5285/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5285/23 Головуючий у 1-й інстанції: Кучерук І.Г.
Провадження № 22-ц/807/2241/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Камаловій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шлецера Андрія Андрійовича на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про відстрочення виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2024 року у справі за позовом АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2024 року позовні вимоги АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено (справа № 337/5285/23). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 601 від 30.07.2021 року у розмірі 118 357 грн. 84 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Фізична особа ОСОБА_1 є найманим працівником ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУІІ» (у власності родини 60%), власником 50% ПП «ІНФОТЕРРА» та ФОП.

ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» є провайдером телекомунікацій. Сумісно з ПП «ІНФОТЕРРА», оператором телекомунікацій, здійснювало свою господарську діяльність на території Пологівського району Запорізької області.

Станом на 24.02.2022 року на абонентському обслуговуванні даних підприємств знаходилось три тисячі шістсот споживачів: фізичних та юридичних осіб за оптоволоконною та радіочастотною технологією надання доступу до глобальної мережі Інтернет. Сумарний кілометраж розподільчих мереж ТОВ більш ніж 300 км в сорока населених пунктах, та магістральних оптоволоконних і магістральних радіоканалів ПП «Інфотерра» близько 260 км на території Пологівського району Запорізької області.

Фізична особа ОСОБА_1 протягом 2014-2020р.р. активно залучала кредитні кошти на будівництво телекомунікаційної мережі родинного бізнесу. Усі кредити повернуті достроково. Платіжна дисципліна - бездоганна. Зокрема, ОСОБА_1 є клієнтом банку «ПУМБ» за кредитними програмами, і сумлінно виконувала свої зобов`язання по сплаті відсотків, комісій та тіла кредитів. Кредити до 2021 року достроково закриті.

Внаслідок військової агресії РФ території Запорізької області України, на яких розташовані телекомунікаційні розподільчі та магістральні мережі ТОВ «Інфотерра Груп» та ПП «Інфотерра», попали під окупацію, або знаходяться в зоні активних бойових дій вже з лютого 2022 року. Загальний характер руйнувань наразі невідомий, але враховуючи щоденні звіти ЗСУ про використання важкого озброєння з обох сторін, відновлення мережі після звільнення та розмінування займе деякий час. За фактом знищення та викрадення майна Пологівським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області відкрито кримінальне провадження № 0001264 від 11.06.2024 року.

З квітня 2022 року ОСОБА_1 не отримувала і не отримує дохід ні як фізична особа - підприємець, ні як найманий працівник ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП». На адресу банку спрямовані клопотання з проханням подовження терміну виконання зобов`язань на період до скасування воєнного стану та внесення змін в діючий договір.

ОСОБА_1 фізично знаходиться в м. Запоріжжя, займає активну громадянську позицію, обладнання проекту «ІНФОТЕРРА», що є родинним бізнесом, застосоване в обороні країни. Вини боржника у створенні вищезазначених обставин немає та застосування відстрочки виконання рішення у такому випадку не завдасть шкоди стягувачу.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд відстрочити виконання рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 04 вересня 2024 року по справі № 337/5285/23 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2024 року по справі № 337/5285/23 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Шлецер А.А. подав апеляційну скаргу, в якій,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відстрочити виконання рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 04.09.2024 року по справі № 337/5285/23 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції проігнорував докази, які наявні в матеріалах справи. Такі як докази діяльності в Пологівському районі Запорізької області: Дозволи на використання РЧР з географічною прив`язкою та адресами розташування, договір оренди опор електроенергетики з Обленерго з додатками, в яких відображені населені пункти розташування мереж підприємств, в яких ОСОБА_1 є і власником, і посадовою особою.

Також зазначає, що судом першої інстанції проігноровані докази відсутності доходу з квітня 2022 року, що надані Вознесенівською ДПІ в Запорізькій області та підприємством.

Звертає увагу, що Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами як прострочення протягом дії воєнного часу та 30 днів після цього, якщо несплата пов`язана із російською агресією (Постанова НБУ №23 від 25.02.2022 року) та враховуючи наявність виняткових (особливих) і непереборних обставин: агресії російської федерації та окупацію Запорізької області, де знаходяться активи бізнесу, а також пропорційність інтересів банка та позичальника, об`єктивність та винятковість обставин, що ускладнюють виконання зобов`язань, та на підставі п. 6 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» щодо незастосування санкцій на період дії в Україні воєнного стану в 30-денний строк після його припинення (скасування), заявниця просить задовольнити її скаргу.

Від представника АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» Шумілової Н.І. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду. Так, за змістом скарги заявниця зазначає, що є найманим працівником ТОВ «Інфотера груп», власником 50% ПП «ІНФОТЕРА» та ФОПом. Разом з тим, кредитний договір укладений саме між банком та відповідачем як фізичною особою, а не з ТОВ «Інфотера груп», ПП «ІНФОТЕРА» чи ФОПом. Кредит ОСОБА_1 був наданий позивачем як фізичній особі на споживчі цілі, за змістом угоди та ДКБО відсутні такі підстави для звільнення від зобов`язань чи відтермінування їх виконання у разі відсутності доходів позичальника.

Норми, яка б забороняла Банку вимагати виконання зобов`язань відповідачем за кредитним договором, або звільняла чи відтерміновувала обов`язок відповідача з повернення кредитних коштів Банку через неплатоспроможність, не існує.

Щодо відтермінування виплат, то банк не згоден категорично з такими доводами, оскільки ОСОБА_1 і так вже мала кредитні канікули з березня по вересень 2022 року, які банк встановив їй автоматично через збройну агресію.

Проте, наразі боржник вперше звертаючись до суду з подібними клопотаннями у квітні 2024 року, та по теперішній час, тобто, зі спливом вже понад 6 місяців, навіть не має намірів частково погашати заборгованість, про що свідчать розрахунок заборгованості та виписки по рахункам, а має бажання за рахунок Банку та тривалої несплати боргу навіть частково вирішити свої фінансові проблеми.

Зазначає, що неплатоспроможність боржника не є підставою для відтермінування виконання взятих на себе зобов`язань за кредитною угодою, навіть якщо вони настали через збройну агресію проти України.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вище вимогам закону.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2024 року по справі № 337/5285/23 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Колегія судів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2024 року (справа № 337/5285/23) стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитним договором №601 від 30.07.2021 року у розмірі 118 357 грн. 84 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 124 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси осіб і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Розстрочка виконання рішення суду - це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Виходячи з вимог ст. 435 ЦПК України та ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", відстрочення та розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і у порядку, передбаченому чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

При розгляді заяв щодо відстрочення/розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання строків відстрочення/розстрочення виконання рішення, при цьому надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника та має бути компромісом між заінтересованими особами.

Таким чином, системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України N 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року).

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Звертаючись до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду ОСОБА_1 надала виписки з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з приводу реєстрації та видів економічної діяльності ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», ПП «ІНФОТЕРРА», свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 , довідку ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» про відсутність нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період з липня 2022 року по включно червень 2024 року, Витяг з ЄРДР № 0001264, дозволи на експлуатацію радіоелектронного засобу широкосмугового радіо доступу, які дійсні до 16.07.2022 року, договір 03102020 від 01.11.2020 року з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, Довідку Головного Управління ДПС в Запорізькій області про обсяги доходу ФОП ОСОБА_1 за 2022р., 2023р., та 1 кв. 2024р., Подяку ЗСУ від 22.11.2023 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який, оцінюючи надані ОСОБА_1 документи, де вказано на відсутність доходів заявниці, врахував, що остання не надала суду докази відсутності грошових коштів на банківських рахунках та відсутності майна на праві власності, зокрема, автомобілів та нерухомості.

Як правильно виснував суд першої інстанції, посилання на скрутне матеріальне становище заявниці, несприятливу фінансово-економічну і безпекову ситуацію в Україні, враховуючи ступінь вини заявниці у виникненні спору, розмір заборгованості, не свідчать про винятковість причин невиконання рішення суду, а тому не можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду. Отже, ОСОБА_1 не надано суду належних доказів, виникнення виключних обставин у розумінні ст. 435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочення виконання рішення суду. Крім того, норми чинного законодавства допускають відстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках, і відстрочення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, а не до припинення (скасування) воєнного стану.

Колегія суддів звертає увагу, що складне матеріальне становище не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

З огляду на вищезазначене, посилання заявниці та зазначені нею доводи не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, розглядаючи заяву, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази й надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, та, як наслідок ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення.

Висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи скаржника, при цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін як законне та обґрунтоване.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови заявниці у задоволенні її апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шлецера Андрія Андрійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко