ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5157/23
провадження № 2/753/257/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Котвицького В.Л.,

за участю секретаря судового засідання Овчар В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення коштів, відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2023 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення коштів, відшкодування майнової та моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02.07.2007 між ОСОБА_1 та власником приватного (абонентського) ТП 6439 (КТП 16439) ОСОБА_3 укладено договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надає право підключення ОСОБА_1 до ТП, що оформляється Заявою Власника. Згідно п.1.2. Договору, потужність, що надається Співвласнику складає 40 кВт. Відповідно до п.2.1. Договору за надану можливість підключення до КТП 6439 Співвласник сплачує Власнику частину виконаних будівельно-монтажних робіт з встановлення та підключення ТП, а також виготовлення дозвільної та технічної документації. Згідно п. 2.2. Договору вартість робіт, визначених в п.2.1. Договору складає 25 000,00 грн., що еквівалентно 5 000,00 доларів США.

На вимогу відповідача позивач сплатила відповідачу кошти готівкою в доларах США.

Відповідно до п.2.3. Договору, підписання Власником та Співвласником цього договору свідчить про факт передачі грошей.

На виконання п.1.1. Договору, ОСОБА_3 було надано ОСОБА_1 . Заяву від 02.07.2007, відповідно до якої ОСОБА_3 дозволив ОСОБА_1 підключитись до КТП 6439.

Укладення Договору з відповідачем було необхідним для наступного укладення позивачем з ПАТ ДТЕК «Київські електромережі» Договору про користування електричною енергією №141001-338- 20 від 06.07.2007 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) та Договору про користування електричною енергією №0 від 02.07.2013, оскільки саме через КТП 6439 до будинка позивача здійснювалось постачання електроенергії.

Доступ до ТП 6439 має тільки відповідач, який змінив всі замки та не допускає представників ПАТ ДТЕК «Київські електромережі» до перевірки обладнання ТП 6439.

В 2018 році відповідач двічі здійснював несанкціоноване відключення позивача від живлення електроенергією, чим протиправно чинив перешкоди в отриманні електроенергії.

11.09.2022 відповідач відключив (знеструмив) позивача від КТП 6439, через яке здійснювалось електропостачання.

Позивачу відомо, що енергетичною службою ОСТМ «Сади Нижні-2» 11.09.2022 проводились технічні роботи, після проведення яких відповідач в цей же день підключив до мережі тільки себе, а позивача та іншого субспоживача не підключив.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 02.07.2007, позивач просить суд розірвати вказаний договір між сторонами, стягнути з відповідача сплачені кошти при укладанні спірного договору у сумі 5000,00 доларів США, майнову шкоду у сумі 96 500,00 грн. А також завдану моральну шкоду, яку позивач оцінює у 50 000,00 грн.

Ухвалою суду від 10.04.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

До суду 14.06.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовних вимог не визнав, зазначивши, що на виконання укладеного з позивачем договору, ним було надано дозвіл на підключення позивача, надано електроенергію потужністю 40кВт, виготовлено дозвільну та технічну документацію, за що відповідач і отримав в якості відшкодування своїх витрат (компенсацію) 25 000,00 грн. На думку відповідача, н е дотримання ним умов передбачених договором, позивач не довела належним чином та не надала належних доказів цього. У 2022 році після повномасштабного вторгнення РФ на територію України по всій країні почались аварійні та планові відключення електроенергії у зв`язку із обстрілами, відновленням енергетичної інфраструктури. Відключення про які стверджує позивач, і є плановими відключеннями для збалансування та відновлення роботи енергосистеми. Вини відповідача в таких відключеннях немає. Також, відповідач при нагоді і маючи вільний час спілкувався із позивачем, пояснював їй ситуацію, з приводу відключення. Відповідач наголошує, що в його діях немає незаконих (протиправних) дій, які б могли призвести до моральної шкоди, а позивач не надала доказів отримання моральної шкоди (страждань) та не довела причинний зв`язок між діями відповідача і отриманою нею моральною шкодою.

До суду 17.07.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наголошувала на обгрунтованості її позивних вимог, позов просила задовольнити, оскільки на момент укладення договору від 02.07.2007 відповідач надав позивачу право підключитись до КТП 6439, за що позивач і сплатила кошти, але 11.09.2022, після завершення ремонтних робіт на КТП 6439, відповідач відключив (знесгрумив) позивача від КТП 6439. через яке здійснювалось електропостачання будинку позивача. Таким чином, відповідач на власний розсуд з 11.09.2022 позбавив позивача права бути підключеним до КТП 6439 і отримувати через нього електроенергію потужністю 40 КВт. Тобто, на думку позивача, очевидним є факт умисного порушення відповідачем умов договору від 02.07.2007.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовних вимог не визнали, заперечували проти задоволення позову.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 пояснив суду, що є чоловіком позивача, також підтвердив факт сплати відповідачу грошових коштів у сумі 5000 доларів США за те, що відповідач дасть право на підключення. Зазвичай із ОСОБА_3 спілкувалась дружина свідка ( ОСОБА_1 ) Причини відключення свідок не знає, повідомлень про відлючення не надходило. ОСОБА_1 неодноразово намагалась мирним шляхом уладити цей спір, проте ОСОБА_3 не намагався відновити електропосточання, ніяких підтверджуючих документів не давав. До цього зі здоров`ям все було добре, після цього здоров`я почало погіршуватися 2-3 рази на рік були відключення, часто викликали поліцію з даного приводу. Свідок був присутнім при укладанні договору між позивачем та відповідачем та у його присутності позивач передавала гроші відповідачу.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 пояснив суду, що приблизно у 2007 році, після підключення позивача, він також підключився до ТП належного відповідачу. Спочатку все було нормально, час від часу були відключення Свідок не бачив як ОСОБА_3 відлючав електроенергію, були поточні виплати стосовно облуговування ТП на усну вимогу ОСОБА_3 . Свідок намагався самотужки без ОСОБА_3 включити собі електроенергію, зрізав замок, до цього свідок звертався до поліції та ДТЕК, але вони ніяк не вплинули на ситуацію з відключеннями.

Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12.ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 02.07.2007 між ОСОБА_1 та власником приватного (абонентського) ТП 6439 (КТП 16439) ОСОБА_3 укладено договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надає право підключення ОСОБА_1 до ТП, що оформляється Заявою Власника. Згідно п.1.2. Договору, потужність, що надається Співвласнику складає 40 кВт. Відповідно до п.2.1. Договору за надану можливість підключення до КТП 6439 Співвласник сплачує Власнику частину виконаних будівельно-монтажних робіт з встановлення та підключення ІТІ, а також виготовлення дозвільної та технічної документації. Згідно п.2.2. Договору вартість робіт, визначених в п.2.1. Договору складає 25 000,00 грн., що еквівалентно 5 000,00 доларів США.

Позивач в позовній заяві стверджує, що сплатила ОСОБА_3 готівкою 5000,00 доларів США за підключення до КТП 6439, однак не надала належних підтверджуючих доказів цього. Договір від 02.07.2007, на який посилається позивач та який в якості доказу додано до позовної заяви, вказує, що 02.07.2007 оплату було проведено в національній валюті - гривня в еквіваленті до долара США. Інші відомості вказаний договір не містить.

Відповідач не заперечує, що у нього є доступ до КТП 6439, оскільки він є його власником. Разом з тим, не маючи відповідної освіти електрика, відповідач самостійно в роботу ТП ніколи не втручався, самостійно нічого не ремонтував, не підключав та не відключав.

У свою чергу, позивачем не надано належних доказів, які підтверджують факт відключення її від КТП, коли це відбулося, як довго тривало/триває таке відключення.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1-3, 6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до умов договору від 02.07.2007 Власник КТП 6439 надає право підключення Співвласнику до ТП, що оформляється заявою власника (п. 1.1 договору), потужність, що надається Співвласнику складає 40 кВт (п. 1.2 договору), за надану можливість підключення до КТП 6439 Співвласник сплачує Власнику частину виконаних будівельно-монтажних робіт з встановлення та підключення ТП, а також виготовлення дозвільної та технічної документації (п.2.1 договору), вартість робіт, визначених в п.2.1. Договору складає 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 коп., що еквівалентно 5 000,00 (п`ять тисяч) доларів США (п. 2.2. договору), підписання Власником та Співвласником цього договору свідчить про факт передачі грошей (п. 2.3 договору).

Тобто, з викладеного вбачається, що відповідач, як власник ТП дотримався умов договору від 02.07.2007 та надав дозвіл на підключення позивача, надав електроенергію потужністю 40кВт, виготовив дозвільну та технічну документацію, за що і отримав в якості відшкодування своїх витрат (компенсацію) 25 000,00 грн. Не дотримання ОСОБА_3 умов передбачених договором, позивач не довела належним чином та не надала належних доказів цього

На підставі викладеного, суд не вбачає правових підстав для розірвання договору від 02.07.2007 між позивачем та відповідачем, а тому у цій частині позову та щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 5000,00 доларів США, що еквівалентно 182 843,00 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробь«^ або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частин 1-3 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодовувати кредиторові завдані ним збитки.

Відповідач наголошує, що у 2022 році, після повномасштабного вторгнення РФ на територію України, по всій території країни почались аварійні та планові відключення електроенергії у зв`язку із обстрілами, відновленням енергетичної інфраструктури. Відключення про які стверджує позивач, і є плановими відключеннями для збалансування та відновлення роботи енергосистеми.

Доказів, що саме з вини ОСОБА_3 відбувались відключення електроенергії позивачем до суду не надано.

Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальних збитків також не знайшли свого підтвердження, а тому не підлягають задоволенню.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

У силу ст. 1167 ЦК України передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №5 від 31.05.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Надані докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що позивачу було завдано моральної шкоди, позивач не довела та не надала належні та допустимі докази заподіяння їй такої шкоди, обґрунтованості зазначеного розміру такої шкоди. Тобто, відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні і даної частини вимог.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 77. Належність доказів предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, разом з тим, позивач не повідомив суд про підстави звільнення від доказування.

За таких підстав, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-81,141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення коштів, відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.Л. Котвицький