Справа №339/163/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Сметанюка В.Б.,

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 за рішенням Болехівського міського суду від 18.03.2014 року на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно.

Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 . Рішенням Болехівського міського суду від 18.03.2014 року встановлено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 від усіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів здійснюється в примусовому порядку Стрийським міськрайонним відділом ДВС. При цьому спочатку відповідач взагалі не платив аліментів, що спричинило велику заборгованість. На даний час сплачує аліменти у сумі 1800 грн. з урахуванням суми заборгованості за минулі роки; додаткових коштів не надає. Вказаних коштів на утримання дитини не вистачає, так як після винесення рішення суду пройшло 10 років, дитина значно виросла, стала навчатися в школі, в тому числі в недільній школі польської мови, відвідувати гуртки, при цьому часто хворіє. А тому, розмір аліментів, що сплачує відповідач не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами, її освіти, розвитку та лікування. Рівень доходів позивачки не дає можливості повноцінно утримувати їхню дочку. Окрім того, у неї на утриманні перебуває ще одна дитина, 2018 року народження, від другого шлюбу. За таких обставин просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів на утримання дитини.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позов повністю підтримує та просить його задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 31).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав розрахунок заборгованості по аліментах (а.с.22).

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.

Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Відмови про недостатність коштів у платника аліментів не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.

Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 18.03.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с. 10-11).

Дитина зареєстрована та фактично проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади (а.с. 32-33).

Довідкою Болехівського ліцею № 1 «Академічний» від 26.04.2024 № 83 стверджується, що ОСОБА_3 , 2013 року народження, є ученицею 5-Б класу даного навчального закладу; за рахунок бюджетних коштів не харчується (а.с. 13).

Також ОСОБА_3 навчається в суботньо-недільній школі польської мови в м. Болехові, що підтверджується довідкою директора закладу (а.с. 26).

В матеріалах справи наявна виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 101, що свідчить про перебування неповнолітньої ОСОБА_3 , 2013 року народження, на стаціонарному лікуванні в січні 2024 року в КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» (а.с. 12).

Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 свідчить, що позивачка по справі ОСОБА_1 є також матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виданого Стрийським міськрайонним відділом ДВС 27.05.2024 № 01-20-10/327450, станом на травень 2024 року сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 192297,95 грн., при цьому місячна сума аліментів, що підлягає стягненню в 2024 році становить 1598,00 грн., фактично сплачується боржником 1801,00 грн. щомісячно (а.с. 23-24).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст. 182 - 184, 192 СК України.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка, звертаючись у суд з даним позовом, посилається на те, що розмір аліментів, який сплачує відповідач є недостатнім для гармонійного та повноцінного розвитку дитини, забезпечення усіх її потреб, вказує, що рівень витрат на дитину постійно зростає.

При вирішенні даного позову суд бере до уваги значний період часу, що минув із дати визначення розміру аліментів, внаслідок чого істотно змінились обставини, які впливають на розмір аліментів, що стягнені з відповідача в частці від доходу (потреби в харчуванні, одязі, товарах побутового призначення, витрати на навчання, лікування тощо), зміну сімейного стану позивачки, зокрема, перебування в неї на утриманні ще однієї дитини, стан здоров`я і особу відповідача, який є працездатним та не має інших утриманців.

Поряд з цим, запропонована позивачкою сума аліментів, на думку суду є недоведеною, не надано доказів про доходи відповідача. Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Суд вважає доцільним та справедливим змінити спосіб стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно.

Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам неповнолітньої дитини, а присуджена сума відповідає реальній можливості платника аліментів сплачувати їх, не порушуючи прав останнього.

Згідно п. 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, враховує положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та, зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору при розгляді даної справи, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статей 141, 180-182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів задоволити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 18 березня 2014 року у частці від заробітку (доходу) батька дитини на тверду грошову суму.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Виконавчий лист по справі за № 339/58/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - відкликати.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель с. Бережниця Стрийського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя В.Б. Сметанюк