Справа № 445/2385/23
Провадження № 6/445/13/24
УХВАЛА

с у д о в о г о з а с і д а н н я

18 квітня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.,

секретаря судового засідання - Назар С.М.

з участю представника заявника - ОСОБА_1

з участю представника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Золочева заяву представника заявника ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Бакаїм М.В. по цивільній справі за заявою представника ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Золочівського районного суду Львівської області знаходиться справа ОСОБА_4 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 .

16.04.2024 року на адресу електронного суду надійшла заява від представника заявника ОСОБА_4 , адвоката Сокальського Дениса Анатолійовича про відвід головуючого судді у даній справі ОСОБА_5 . В обгрунтування відводу посилається , що оскаржувана ухвала судді Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М.В. є незаконною, немотивованою, необґрунтованою. Постановою Львівського апеляційного суду від 19 березня 2024року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Сокальського Дениса Анатолійовича задоволено і ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Судом першої інстанції порушені права відповідача. Безспірним доказом упередженості та необ`єктивності судді Бакаїм М.В. у цій справі є прийняття нею 18 січня 2024 року протиправної ухвали суду.

На підставі вищенаведеного вважає, що суддя Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М.В., яка в даний час знову розглядає цю справу, вже сформувала свою позицію щодо рішення у цій справі. Отже подальша участь судді Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм Марії Василівни у розгляді даної справи викликає підставний, мотивований, обґрунтований сумнів у неупередженості судді. Частиною першою ст. 36 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЦПК України, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Вважає, що суддя в даній справі підлягає відводу відповідно до вимог ст.ст. 36, 37 і 38 ЦПК України встановлено, у яких випадках суддя зобов?язаний заявити самовідві д або підлягає відводу (самовідводу).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити заяву про відвід, посилаючись на письмові заяви про відвід та доповнення до заяви про відвід.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні відводу, вважає даний відвід необгрунтованим, безпідставним, спрямованим на затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників, суд приходить до наступного висновку.

Станом на 16.04.2024 у Золочівському районному суді Львівської області правосуддя здійснюють двоє суддів Бакаїм М.В. і Сивак В.М.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов?язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов?язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб?єктивним та об?єктивним критеріями. Відповідно до суб?єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об?єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб?єктивного критерію, особиста безсторонність суду презомується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об?єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обгрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об?єктивно обгрунтованими.

У справі «Ветштан проти Швейцарії», рішення від 28.10.1998 вказано, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов?язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов?язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, за наявності до того підстав, повинен заявляти самовідвід.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб?єктів, що з?ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

В ухвалі від 01.07.2022 (справа № 369/2874/20), Верховний Суд вказав, що оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб?єктивним критерієм, суд повинен встановити, чи існують будь-які підстави стверджувати, що суддя має та виявляє особисту упередженість під час розгляду справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. За об?єктивним критерієм судом підлягає з?ясуванню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним у цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об?єктивно підтверджених.

Згідно ч.1 ст. 37 ЦПК України, на яку посилається представник ОСОБА_1 , як на на одну із підстав заявленого відводу судді, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного суду від 19 березня 2024року, ухвалу судді Золочівського районного суду Львівської області від 18.04.2024 року - скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, оскільки справу направлено не на новий розгляд, а для продовження її розгляду до суду першої інстанції, то така справа продовжує розглядатися тим самим складом суду, що був визначений в порядку ст. 14 ЦПК України, в день надходження заяви до суду.

Як на підставу для відводу судді представник ОСОБА_1 вказує на те, що він не погоджується ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року. Тобто з наведеного вбачається, що підставою для відводу судді представник відповідача зазначає, процесуальні дії та рішення суду, постановлені у вказаній справі. Слід вказати, що згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім цього, представником відповідача не наведено жодних доводів на підтвердження заінтересованості судді, упередженості або необ`єктивності судді, у результаті розгляду справи.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 36-40, 260, 261 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Бакаїм М.В. по цивільній справі за заявою представника ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 ,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 22.04.2024.

Суддя М.В. Бакаїм