КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

представника позивача Кірчева В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Кірчевим Валерієм Олександровичем, на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрілець Дмитро Васильович про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус КМНО Стрілець Д.В. про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2024 вказану позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (т.2, а.с.67-69).

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт вказує, що у матеріалах справи клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відсутнє та не подавалося, однак в резолютивній частині суд першої інстанції зазначає про задоволення клопотання представника відповідача про залишення без розгляду. Суд першої інстанції жодного разу не визнавав причини відсутності позивача не поважними, а відтак прийшов до передчасного висновку про неповажність причин неявки позивача до суду. В ухвалі не зазначено жодних доводів стосовно того, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що справа не тривалий час перебувала на розгляді в суді, розгляд справи неодноразово відкладався, позивач належним чином хоч і був повідомлений про призначення справи до розгляду, натомість направив клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на причини неявки, яким суд не надав належної оцінки, вважає передчасним висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (т.2, а.с.79-85).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2024 було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.03.2024 на 15 год. 30 хв.

Про судове засідання, призначене на 14.03.2024 на 15 год. 30 хв., представник позивача був повідомлений належним чином, про що свідчить відповідна розписка (т.2, а.с.8).

14.03.2024 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. З протоколу вбачається, що розгляд справи було відкладено на 22.04.2024 на 14 год. 00 хв.

Про судове засідання, призначене на 22.04.2024 на 14 год. 00 хв., представник позивача був повідомлений належним чином, про що свідчить відповідна розписка (т.2, а.с.19). Згідно з протоколом сторони у судове засідання не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 24.06.2024 на 14 год. 00 хв.

При цьому, обізнаність представника позивача про дату, час та місце розгляду справи, зокрема на 24.06.2024 на 14 год. 00 хв. підтверджується його клопотанням про відкладення розгляду справи від 22.04.2024, в якому він зазначав про свою неможливість взяти участь у судовому засіданні, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, а саме розгляду слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , розгляд якого призначений на 24.06.2024 на 16 год. 00 хв.

Згідно з протоколом судове засідання, призначене на 24.06.2024 на 14 год. 00 хв., було відкладене на 29.07.2024 на 14 год. 00 хв.

Про судове засідання, призначене на 29.07.2024 на 14 год. 00 хв., представник позивача був повідомлений належним чином, про що свідчить відповідна розписка (т.2, а.с.37).

29.07.2024 до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, яке мотивоване тим, що він не може взяти участь у судовому засіданні, призначеному на 29.07.2024 на 14 год. 00 хв., у зв`язку із необхідністю проведення слідчих дій, а саме допиту детективами НАБУ у якості свідка ОСОБА_5 , який заплановано о 14 год. 30 хв. у приміщенні НАБУ за адресою: м. Київ, вул. Д. Монастирського, 3.

Згідно з протоколом судове засідання, призначене на 29.07.2024 на 14 год. 00 хв., було відкладено на 08.10.2024 на 14 год .00 хв.

Про розгляд справи на 08.10.2024 на 14 год. 00 хв. представник позивача був повідомлений шляхом направлення судової повістки на електронну пошту, яку останній зазначив в позовній заяві та в своєму клопотанні про відкладення розгляду справи.

Крім того, про обізнаність представника позивача про розгляд справи 08.10.2024 на 14 год. 00 хв. свідчить й його клопотання про відкладення розгляду справи.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи на 22.04.2024, 24.06.2024, 29.07.2024 та 08.10.2024, до суду не з`явився, що є повторністю (тобто двічі поспіль), про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності позивача не подавав.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Так, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (ч. 5 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №465/205/17, від 28.10.2021 у справі №465/6555/16-ц.

Системний аналіз п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явилися в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.06.2022 у справі № 461/1190/21, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22, від 14.02.2024 у справі № 752/5040/19.

Такі наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Відповідно, навіть за наявності доказів поважності причин неявки позивача суд повинен залишити позовну заяву без розгляду. Вказана норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи (постанова Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №295/13823/14-ц).

Отже, з огляду на те, що позивачем та його представником було допущено повторність неявки в судове засідання, висновок суду про залишення позову без розгляду не суперечить вимогам чинного процесуального законодавства.

Крім того, ані позивач, ані його представник із заявами про розгляд справи за їх відсутності до суду не зверталися.

Доводи апеляційної скарги про те, що в резолютивній частині ухвали суд першої інстанції зазначає про задоволення клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, хоча у матеріалах справи клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відсутнє, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки, враховуючи зміст останньої, таке питання підлягає вирішенню судом першої інстанції в порядку ст. 269 ЦПК України.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції жодного разу не визнавав причини відсутності позивача не поважними та не навів мотивувань того, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи, суперечать наведеним вище нормам процесуального закону, а отже не можуть слугувати підставами для скасування ухвали суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки неявка позивача та його представника у судове засідання є повторною, а заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача до суду, на момент ухвалення відповідного процесуального рішення, не надходило.

Отже, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Кірчевим Валерієм Олександровичем - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрілець Дмитро Васильович, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту, може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова