Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.02.2024 Справа №607/14969/23 Провадження №2/607/309/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири та визнання права власності на спадкове майно, зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку квартири,

УСТАНОВИВ:

10.08.2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 , а також визнати за нею, в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частину житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_4 (спадкодавцю), ОСОБА_1 (позивачу), ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Проте, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, через те, що вказана вище квартира перебуває у спільній сумісній власності, частка кожного із співвласників у праві власності не визначена, відповідно і не встановлена частка померлого ОСОБА_4 , а тому не можливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом та провести державну реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно. З огляду на викладене просить позовні вимоги задовольнити.

28.09.2023 відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права власності на частки житлової квартири, в якому вони просять суд визнати за кожним із них право власності 1/4 частину житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що згідно із свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1996, житлова квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Таким чином, кожному із співвласників належить по 1/4 частині квартири. Однак, беручи до уваги те, що частки співвласників не визначені, це створює їм перешкоди у реалізації права власності, зокрема щодо права розпоряджатися майном. З цих підстав, просять суд позов задоволити.

Ухвалою судді від 08.09.2023 відкрито провадження у цивільній справі №607/14969/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 02.10.2023 постановлено об`єднати зустрічний позов в одне провадження із первісним позовом, що відображено в протоколі судового засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 29.01.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Яремко О.М. не з`явилися. Представником позивача подано суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримує та просить суд задоволити, зустрічні позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їхній представник адвокат Чегодар О.М. в судове засідання не з`явилися. Представником відповідачів подано суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнають та підтримують.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, в судовому порядку встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 21.11.2022 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №2248.

Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала йому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.2 ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 стали: дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №7/2022 року, заведеної приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Бурою Н.О., після смерті ОСОБА_4 , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою дружини померлого ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом за №14 від 02.12.2022. Дочка спадкодавця ОСОБА_3 , подала заяву №15 від 02.12.2022 про відмову від спадщини в користь дружини спадкодавця ОСОБА_6 . Син спадкодавця ОСОБА_2 , подав заяву №8 від 09.05.2023 про відмову від спадщини в користь дружини спадкодавця ОСОБА_6 . Інших спадкоємців немає. Спадкодавець ОСОБА_4 заповітів не складав.

Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Бурої Н.О., проте нотаріусом було винесено постанову №31/02-14 від 19.07.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки у свідоцтві не визначено розмір частки квартири, яка належить спадкодавцю.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого і зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, 20 грудня 1996 року, квартира АДРЕСА_2 належить за правом спільної сумісної власності: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , а частка кожного з них у праві власності не визначена.

27.04.1996 ОСОБА_7 у зв`язку із одруженням зміна прізвище на « ОСОБА_8 », що стверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_2 виданим 27.04.1996 Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Тернопільської Ради народних депутатів Тернопільської області України.

У частині 1 статті 355 ЦК України наведено загальне визначення поняття права спільної власності, яке стосується тих випадків, коли майно належить на праві власності не одній, а кільком особам (суб`єктам права власності) одночасно. У такому разі між вказаними суб`єктами виникає спільна власність. Право спільної власності це право двох чи більше осіб на один об`єкт (на одну річ або сукупність речей).

Із аналізу змісту ч. 1 ст. 368 ЦК України, випливає, що спільною сумісною власністю є та спільна власність двох чи більше осіб, у якій завідомо не визначені частки кожної з них.

Головною ознакою сумісної власності як різновиду права спільної власності є факт відсутності існування в об`єкті власності ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпорядитися нею.

Як спільна часткова, так і спільна сумісна власність можуть виникати або на підставі прямої вказівки закону, або на підставі правочину. Законодавством в окремих випадках надасться право особам на власний розсуд визначати для спільного майна режим часткової або сумісної власності.

Окремою нормою ч. 2 ст. 369 ЦК України, законодавець визначає порядок розпорядження сумісним майном. Воно має здійснюватися лише за згодою всіх співвласників, яка може бути виражена у будь-якій формі, встановленій ЦК для правочинів. Однак у випадках вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який вимагає нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації, згода всіх співвласників на його вчинення має бути висловлена письмово й нотаріально посвідчена в порядку, встановленому законодавством.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ст. 372 ЦК України).

Оскільки, між померлим та іншими співвласниками зазначеної вище квартири, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не здійснювався поділ в будь-якій формі, передбаченій чинним законодавством, то при визначені ідеальних часток кожного із співвласників необхідно виходити із засад рівності. Тобто, всім співвласникам квартири АДРЕСА_2 , належить (належало) по 1/4 частці даної квартири.

Нормами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Отже, до складу спадщини за законом після померлого ОСОБА_4 , входить право власності на 1/4 (одну четверту) частину квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

На допустимості обраного позивачами способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном визначення часток законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (спадкодавцю), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 , частки сторін у цьому нерухомому майні є рівними, що ними не заперечується.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом та зустрічним позовом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем та відповідачами обставини унеможливлюють іншим способом захистити їхні права та інтереси, таким чином слід визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , становить 1/4 частки, яку успадкувала за законом його дружина ОСОБА_1 .

Також, слід визнати що частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , становлять по 1/4 частки кожного, а тому слід визнати за ними право власності на належні їм частки у вказаній квартирі в порядку поділу спільної сумісної власності.

Судові витрати у справі покласти на сторони в сумах, які ними понесенні.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. 328, 355, 357, 368, 369, 370, 372, 1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 .

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 .

Судові витрати у справі покласти на сторони в сумах, які ними понесенні.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич