Провадження №2/592/2442/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання - Щербань Г.Г., представника позивача - адвоката Ющенка А.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка є рідною бабусею дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом, який обґрунтовує наступним. 13.09.2021 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми за позовом ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав матір дитини - ОСОБА_4 . В задоволенні позовної вимоги щодо встановлення ОСОБА_1 опікуном дитини було відмовлено, оскільки батько дитини ОСОБА_2 - не позбавлений батьківських прав. ОСОБА_2 з 2017 року не проживає з дитиною, знаходиться за кордоном. Станом на день розгляду цього позову, ситуація не змінилася. Дитина ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні своєї бабусі ОСОБА_1 , проживає з нею разом, опікується нею, дбає про її фізичний і духовний розвиток, займається її навчанням та підготовкою до самостійного життя. Батько ніякої участі у догляді за дитиною та її вихованні не приймає, ніколи не займався її розвитком, перестав з нею спілкуватись. Тобто, відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує. Всі питання щодо виховання дитини вирішує бабуся ОСОБА_1 . У відповіді на звернення до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради щодо призначення позивачки опікуном дитини, позивачці було рекомендовано звернутися до суду. У зв`язку з викладеним, позивачка була вимушена звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав батька дитини ОСОБА_2 та призначення її, ОСОБА_1 опікуном дитини ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 27.08. 2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача - адвокат Ющенко А.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю із зазначених в позові підстав, та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, але повторно в судове засідання не з`явився, у наданому до суду відзиві на позовну заяву зазначив наступне. На даний час відповідач має іншу сім`ю, постійно проживає за кордоном, визнає, що вихованням і утриманням дитини не займається, ці обов`язки на себе взяла його мати - ОСОБА_1 . З 2020 року взагалі припинив спілкування з дитиною. Всі питання щодо виховання і утримання дитини вирішує саме ОСОБА_1 .

Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надав Висновок щодо можливості позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та Подання щодо доцільності встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_3 , 2016 р.н. Не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 30.10.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача Ющенка А.Ю. , дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Печище Сумського р-ну Сумської обл., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.08.2016 року, актовий запис № 02, виданим Виконавчим комітетом Сульської сільської ради Сумського району Сумської області. Її батьками записані: батько - ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_4 (а.с.19).

13.09.2021 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми за позовом ОСОБА_1 матір дитини - ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав (а.с.12-13).

Батько дитини ОСОБА_2 з 2017 року не проживає з дитиною, знаходиться за кордоном. Дитина ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні своєї бабусі ОСОБА_1 , проживає разом з нею, опікується нею, дбає про її фізичний і духовний розвиток, займається її навчанням та підготовкою до самостійного життя. Батько ніякої участі у догляді за дитиною та її вихованні не приймає, ніколи не займався її розвитком, перестав з нею спілкуватись. Що відповідач підтвердив у своїй заяві до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 01.05.2024 року (а.с.14) та у відзиві на позовну заяву (а.с.41).

ОСОБА_1 звернулася через свого представника до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради щодо призначення її опікуном, однак, Управління надало відповідь, що, оскільки батько дитини не позбавлений батьківських прав, їй необхідно звернутися до суду (а.с.15,16-18).

Статтею 150 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлені обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Управлінням «Служби у справах дітей» Сумської міської ради надано Висновок від 20.11.2024 року № 27.1-26/2114 щодо можливості позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . У висновку зазначено, що дитина ОСОБА_3 тривалий час навчалася та проживала разом із бабусею ОСОБА_1 у Туреччині. У зв`язку із закінченням строку дії закордонного паспорту дитини, були вимушені повернутися в Україну. Оформити новий паспорт не мають можливості, оскільки на виготовлення такого документу необхідна заява законного представника дитини. Наразі бабуся з дитиною проживають за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою був здійснений вихід та обстежені умови проживання малолітньої дитини, з нею проведена бесіда. Малолітня ОСОБА_3 зазначила, що тривалий час проживає з бабусею ОСОБА_1 , з батьком ОСОБА_2 не спілкується, не отримує від нього ніякої грошової допомоги та подарунків. Під час обстеження умов проживання дитини з`ясовано, що ОСОБА_1 створила для онуки всі належні та необхідні умови. Дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування. У ОСОБА_3 окрема кімната, спальне місце, місце для навчання та відпочинку, для зберігання особистих речей.и Поспілкуватися із батьком дитини спеціалістам не вдалося жодного Заяв від ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у спілкуванні з дочкою або з іншого приводу - не надходило (а.с.46-47). Відповідно до Подання щодо доцільності встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_3 , 2016 р.н., у випадку позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, Управління вважає можливим призначити позивача ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_3 , що відповідає інтересам дитини. Тому, Управління не заперечувало проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.48-49).

З 2017 року відповідач ОСОБА_2 ніякої участі у догляді за дитиною, її вихованні не приймав. А з 2020 взагалі припинив будь-яке спілкування з дитиною, що не заперечував у своєму відзиві на позов. Вирішенням всіх питань щодо виховання, розвитку дитини, її лікування займалася її бабуся ОСОБА_1 .

Відповідно до копій паспортів громадян України для виїзду за кордон ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вони разом перебували за кордоном (а.с.8-11 на зв.).

На даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації позивача. ОСОБА_1 за станом здоров`я та матеріальним станом може бути опікуном дитини, має бажання займатися вихованням та розвитком своєї онуки. Створила для неї всі належні умови для її комфортного проживання та гармонійного розвитку.

ОСОБА_2 понад чотири років повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме з дитиною не спілкується, відтак не проявляє батьківської турботи щодо неповнолітньої доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям та успіхами у навчанні, не займається її вихованням, а також матеріально не забезпечує доньку.

Викладені обставини знайшли своє відображення під час розгляду справи зібраними доказами.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 року передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини .

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 майже з народження дитини участі у вихованні ОСОБА_3 не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її життям, навчанням, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Належних та допустимих доказів існування обставин, які перешкоджають відповідачу належно ставитися до виконання батьківських обов`язків, суду не надано.

Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та їх людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дітей.

Така поведінка відповідача ОСОБА_2 свідчить про його свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, а заходи попередження не будуть мати жодного впливу на відповідача, тому згідно зі ст. 164 СК України суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 2, 12,13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 02 від 09.08.2016 року, складений Виконавчим комітетом Сульської сільської ради Сумського району Сумської області, де зазначено в графі «батько» - ОСОБА_2 .

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач - ОСОБА_1 : зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя І.М. Фоменко