Справа № 509/7170/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Житлово-комунальне підприємство "Таїрове" Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованість,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 р., представник КП «ЖКП «Таїрове» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, звернулось до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідачки, заборгованість за спожиті послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2022 по 06.11.2023 у розмірі 12453,80 грн., судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0641 га за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , та є споживачем послуг які надає КП «ЖКП «Таїрове». Про що свідчить Договір №36-в/н/21 від 29.03.2021 р. на послуги водопостачання та водовідведення.

У відповідача станом на 06.11.2023 року виникла заборгованість за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.05.2022 р. по 06.11.2023 р. у розмірі 12453,80 грн.

У зв`язку із викладеним представник КП «ЖКП «Таїрове» звернулась до суду з даним позовом.

29.01.2024 р. на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_3 , в якому зазначено, що дійсно ОСОБА_2 , є власником земельної ділянки площею 0,0641 га за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , та є споживачем послуг які надає КП «ЖКП «Таїрове». Про що свідчить Договір №36-в/н/21 від 29.03.2021 р. на послуги водопостачання та водовідведення.

Відповідач зазначає, що з липня 2021 р. по червень 2022 р. контролер позивача фіксував одні й ті самі покази лічильника води у розмірі 4м3 водопостачання, відповідач сплатила фактично спожиту воду та була відсутня динаміка споживання. 26.02.2022 р. відповідач у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації виїхала за кордон та перебувала за кордоном до 05.04.2022 р., ОСОБА_2 прибула до України на один день, не відвідуючи земельну ділянку, виїхала знову за кордон, де перебувала до листопада 2022 р. ОСОБА_2 зазначає, що взагалі не використовувала водопостачання на ділянці за весь 2022-2023 р. У липні 2022 р. контролер позивача зафіксував показники лічильника у розмірі 857 м3, 853 м3 води було нараховано за один місяць, відповідач зазначає, що такі витрати є нереальними та несправедливими для споживання.

ОСОБА_2 , вказує, що в листопаді 2023 р. зверталася до позивача із запитом надати документи, що підтверджують правомірність нарахування такого обсягу спожитої води, однак представник позивача усно пояснив, що це протікання, яке відбулося у червні 2022 р., сліди протікання на земельній ділянці відсутні, відповідачем подано запит на перекриття відсікаючого крану в жовтні 2023 р., надано копію акта відповідачу про пломбування відсікаючого крану для перекриття води.

06.02.2024 р. представник позивача надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що в Договорі №36-в/н/21 від 29.03.2021 року визначена наступна характеристика вузлів обліку води:

Найменування та умовне позначення типу засобу вимірювальної техніки BAYLAN;

Заводський номер 15291010;

Перше показання/дата 0000.

Всі засоби вимірювальної техніки, які використовуються при наданні житлово-комунальних послуг, повинні своєчасно, з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів, проходити повірку відповідно до Переліку засобів вимірювання техніки, типи яких занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки України. Наказом Міністерства економічного розвитку від 13.10.2016 р. № 1747 встановлено міжповірочні інтервали, для лічильників води міжпровірочний інтервал становить 4 роки.

Відповідно до Акту опломбування водолічильника №53 від 29.03.2021р. наступний термін повірки лічильника BAYLAN №15291010 2024 рік.

В липні 2022р. при знятті показань засобу обліку за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, Таїровська селищна рада, Масив №15, діл. 14, зафіксовані показання 00857 куб. м, про що відповідач була повідомлена.

Відповідно до заяви відповідача від 03.11.2022 р. про перекриття відсікаючого крану та його пломбування, працівниками КП «ЖКП «Таїрове» перекритий та опломбований пломбою КП «ЖКП «Таїрове» відсікаючий кран, про що складений Акт №66 від 08.11.2022р. В Акті №66 від 08.11.2022р. також зафіксовані показання лічильника - 00857 куб. м.

КП «ЖКП «Таїрове» зазначає, що відповідач обізнана про нарахування за послуги з централізованого водопостачання з серпня 2022 року і по теперішній час не провела позачергову повірку засобу обліку, якщо має сумніви щодо правильності показань засобу обліку.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст.76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. КП «ЖКП «Таїрове» надає послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а відповідач, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено перелік житлово-комунальних послуг, згідно до якого послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення є житлово-комунальними послугами.

Відповідно до розділу V п.1 Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 27 червня 2008 року № 190 (далі Правила №190) споживачі, які приєднані або мають намір приєднатися до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, зобов`язані забезпечити наявність у них засобів вимірювальної техніки (далі - вузли комерційного обліку).

Згідно з пунктом 10 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (далі Правила №690) визначення кількості та якості (щодо тиску) послуги здійснюється відповідно до умов договору:

1) за показаннями вузла комерційного обліку послуги та іншими засобами вимірювальної техніки - для колективного договору, договору з колективним споживачем, договору з власником (користувачем) будівлі, індивідуального договору;

2) з урахуванням показань вузла (вузлів) розподільного обліку послуги (у разі їх наявності) - для індивідуальних договорів про надання послуг з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем.

Одиницею вимірювання обсягу спожитих споживачем послуг є куб. метр. (п. 19 Правил №690).

Пунктом 22 Правил № 690 визначено, що споживач надає щомісяця (у спосіб, передбачений договором) виконавцеві або визначеній власником (співвласниками) особі, яка здійснює розподіл обсягів послуг, інформацію про обсяги споживання послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води.

Зняття показань вузлів комерційного та розподільного обліку послуги здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та умов договору. (п. 30 Правил №690).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний серед іншого:

- укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом;

- своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини;

- забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу;

- власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку;

- оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

- допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку;

- інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором;

- надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги серед іншого має право:

- вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних правил і правил пожежної безпеки, інших нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг;

- вимагати від споживача своєчасного проведення робіт з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості таких робіт;

- доступу до житла, інших об`єктів нерухомого майна для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку, в порядку, визначеному законом і договорами про надання комунальних послуг;

- припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору;

- звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

Відповідно до п. 33 Правил №690 плата за послуги розраховується виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.

У п. 36 Правил №690 зазначено, що рахунок на оплату спожитих послуг надається споживачу щомісяця на безоплатній основі відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до п. 11 Договору виконавець має право доступу до будівель, приміщень і споруд, у яких встановлено вузли комерційного обліку, для проведення перевірки схоронності таких вузлів обліку та зняття показань.

Контролери КП «ЖКП «Таїрове» знімали показання лічильника води за адресою споживання послуги. На підставі показань лічильника формується рахунок на оплату послуг, в якому міститься інформація про попередні та кінцеві показники лічильника за поточний період.

Пунктом 32 Правила №690 передбачено, що вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Аналогічна норма передбачена в п.36 Правил №690 рахунки на оплату спожитих послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором.

Згідно з п. 37 Правил №690 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць.

Відповідно до п.5 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» відповідальність за збереження і цілісність вузлів комерційного обліку покладається на власника (співвласників) будівлі (її частини), в якій вони встановлені.

Пунктом 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 629 ЦК України передбачено що, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 2 ст.22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання і водовідведення» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно умов Договору №36-в/н/21 від 29.03.2021 р. на послуги водопостачання та водовідведення КП «ЖКП «Таїрове» постачало централізоване водопостачання та водовідведення за вище вказаною адресою, а споживач зобов`язаний сплачувати послуги на розрахунковий рахунок Виконавця до 25 числа кожного календарного місяця.

Для проведення розрахунків КП «ЖКП «Таїрове» на ім`я побутового споживача (відповідача) відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Обліковується заборгованість за особовим рахунком у розмірі 12453,80грн. за період з 01.05.2022 р. по 06.11.2023 р. що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

В Договорі №36-в/н/21 від 29.03.2021 року визначена наступна характеристика вузлів обліку води:

Найменування та умовне позначення типу засобу вимірювальної техніки BAYLAN;

Заводський номер 15291010;

Перше показання/дата 0000.

Всі засоби вимірювальної техніки, які використовуються при наданні житлово-комунальних послуг, повинні своєчасно, з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів, проходити повірку відповідно до Переліку засобів вимірювання техніки, типи яких занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки України. Наказом Міністерства економічного розвитку від 13.10.2016 р. № 1747 встановлено міжповірочні інтервали, для лічильників води міжпровірочний інтервал становить 4 роки.

Відповідно до Акту опломбування водолічильника №53 від 29.03.2021р. наступний термін повірки лічильника BAYLAN №15291010 2024 рік.

В липні 2022 р. при знятті показань засобу обліку за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, Таїровська селищна рада, Масив №15, діл. 14, зафіксовані показання 00857 куб. м, про що відповідач була повідомлена.

Відповідно до заяви відповідача від 03.11.2022 р. про перекриття відсікаючого крану та його пломбування, працівниками КП «ЖКП «Таїрове» перекритий та опломбований пломбою КП «ЖКП «Таїрове» відсікаючий кран, про що складений Акт №66 від 08.11.2022р. В Акті №66 від 08.11.2022р. також зафіксовані показання лічильника - 00857 куб. м.

Станом на дату подачі цього позову відповідач борг не сплатив, а отже, не погашена заборгованість яка складає 12453,80 грн. і є підставою для захисту прав та інтересів КП «ЖКП «Таїрове» в судовому порядку на підставі ст. 16 ЦК України.

Згідно до п.п.5 п.47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Пунктом 49 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 передбачено, що виконавець послуг має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов договору.

Спірні правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Суд наголошує - в Україні визнається і діє принцип Верховенства Права.

Конституція України - має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст. 8 Конституції України.

Основні засади цивільного законодавства визначені у ст.3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, який підлягає задоволенню.

Крім суми заборгованості за спожите централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, з відповідача на користь позивачів, в порядку ст.141 ЦПК України - підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 3-7, 10-13, 18, 11, ч.4 ст.19, 76-83, 95, п.3 ч.8 ст.128, 133, 141, 174, 213, 228, 229, 241-246, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст.11, 16, 207, 525, 526, 530, 549, 551, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 638, ч.1 ст.903 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Житлово-комунальне підприємство "Таїрове" Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 на користь Комунального підприємства "Житлово-комунальне підприємство "Таїрове" Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області (вул.40-річчя Перемоги,55/1, смт.Таїрове, Одеський район, Одеська область, 65496, , п/р НОМЕР_4 в АТ КБ "ПРИВАТ БАНК", код банку 305299) заборгованість за спожиті послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2022 по 06.11.2023 у розмірі 12453 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят три) гривні 80 копійок, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя В.К.Кочко