ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9469/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Колесника О.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів у розмірі 80 397,62 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір позики грошей, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. за реєстровим номером №143, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти у вигляді позики у розмірі 1 284 181,20 грн., строком до 11 лютого 2023 року включно без нарахування процентів.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, у пункті 13 договору, сторони домовились укласти іпотечний договір на квартиру АДРЕСА_1 .

Так, 11 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписано Договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. за реєстровим номером №144, відповідно до умов якого відповідач передала, а позивач прийняла в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .

25 січня 2023 року, у зв`язку із невиконанням позичальником умов Договору позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. за реєстровим номером №143, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66216160, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. зареєстровано право приватної власності на квартиру у АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Станом на даний час позивач не має доступу до власної квартири, не проживає там, однак має обов`язок утримувати своє майно.

Згідно даних акту від 12.04.2023 року з інформацією про осіб, які проживають у квартирі АДРЕСА_1 , з моменту введення у експлуатацію будинку за вказаною адресою постійно проживає родина у складі чотирьох осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Отже, позивач зазначає, що відповідачі у справі фактично проживають у квартирі, яка належить їй на праві одноосібної власності, а відтак є споживачами житлово-комунальних послуг, оплату яких, у встановленому законом порядку не здійснюють.

За даними особистого кабінету позивача на веб-сайті komunalka.ua, заборгованість за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату подачі позову становить 80 397, 62 грн., в зв`язку з чим остання звернулась до суду за захистом свого порушеного права, зокрема щодо стягнення з відповідачів коштів у розмірі 80 397,62 грн., які складаються з вартості комунальних послуг спожитих відповідачами, проживаючи у квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідачі не скористалися своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 11 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір позики грошей, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. за реєстровим номером №143, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти у вигляді позики у розмірі 1 284 181,20 грн., строком до 11 лютого 2023 року включно без нарахування процентів.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, у пункті 13 договору, сторони домовились укласти іпотечний договір на квартиру АДРЕСА_1 .

Так, 11 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписано Договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. за реєстровим номером №144, відповідно до умов якого відповідач передала, а позивач прийняла в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.1. Договору іпотеки визначено, що Іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань за Основним договором, що обумовлює основне зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

Підстави звернення стягнення на предмет іпотеки визначено пунктом 4.2. Договору іпотеки, зокрема звернення стягнення здійснюється на підставах: рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, або за договором між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Пунктом 5.3. Договору іпотеки визначено, що у разі застосування передачі предмету іпотеки у власність Іпотекодержателя як способу задоволення вимог Іпотекдержателя, даний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки у відповідності до чинного законодавства. Згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

25 січня 2023 року, у зв`язку із невиконанням позичальником умов Договору позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. за реєстровим номером №143, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66216160, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. зареєстровано право приватної власності на квартиру у АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Станом на даний час позивач не має доступу до власної квартири, не проживає там, однак має обов`язок утримувати своє майно.

Згідно даних акту від 12.04.2023 року з інформацією про осіб, які проживають у квартирі АДРЕСА_1 , з моменту введення у експлуатацію будинку за вказаною адресою постійно проживає родина у складі чотирьох осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Отже, позивач зазначає, що відповідачі у справі фактично проживають у квартирі, яка належить їй на праві одноосібної власності, а відтак є споживачами житлово-комунальних послуг, оплату яких, у встановленому законом порядку не здійснюють.

За даними особистого кабінету позивача на веб-сайті komunalka.ua, заборгованість за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату подачі позову становить 80 397, 62 грн.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно з частиною 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Статтями 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , однак не є споживачем житлово-комунальних послуг, про що зазначає в позові, при цьому не є виробником житлово-комунальних послуг та виконавцем який надає дані послуги.

Судом встановлено, що за квартирою АДРЕСА_1 рахується заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 80 397,62 грн., при цьому з матеріалів справи не вбачається та позивачем не доведено, що після набуття нею права власності на спірну квартиру, дана заборгованість нею, як власником майна погашена на користь виконавця наданих житлово-комунальних послуг.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.ст. 12-13 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч наведеним законодавчим положенням, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати та зазначеного вище обов`язку щодо сплати нею на користь виконавця наданих житлово-комунальних послуг у розмірі 80 397,62 грн., а відтак ОСОБА_1 не набула права вимоги до відповідачів щодо стягнення даної заборгованості, яка складається з вартості комунальних послуг спожитих відповідачами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови в задоволені позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 12, 13, 81-83, 141, 263, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.