провадження № 22-ц/824/32/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Васюком Миколою Миколайовичем, на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення надмірно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису такого, що не підлягає виконанню та стягнення надмірно набутих коштів задоволено повністю.

Визнано виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. від 04 липня 2019 року, зареєстрований за № 15563 таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 набуті без достатньої правової підстави грошові кошти у розмірі 18 154,61 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 147,20 грн.

Представником позивача подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем у розмірі 20 000,00 грн, які просив стягнути з відповідача. Окрім цього, просив поновити пропущений процесуальний строк щодо подання заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, який пропущений з поважних причин, адже справа розглядалась у порядку спрощеного провадження, отримав копію судового рішення 20.09.2023 та звернувся із відповідною заявою до суду 22.09.2023.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Васюк М. М. про ухвалення додаткового рішення у справі - задоволено. Ухвалено у справі додаткове судове рішення щодо вирішення питання про судові втрати. Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень.

Не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Васюка Миколу Миколайовича, подав апеляційну скаргу.

Просив додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. Посилається на те, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції не врахував існуючу практику Верховного Суду з даного питання. Заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, наданим обсягом послуг адвоката у суді першої інстанції, що відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Звертає увагу на те, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, проте, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Матеріали справи не містять доказів невідповідності витрат на оплату правової допомоги адвоката фактично наданим послугам, а тому суд безпідставно зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження, яка була направлена сторонам разом з апеляційною скаргою і отримана ними, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями, сторонам було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиви на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходили.

У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, апеляційний суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а отже, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Із матеріалів справи убачається, що 03 травня 2023 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс» укладено договір про надання правничої допомоги №237. Відповідно до укладеної угоди адвокатське об`єднання надає позивачу юридичні послуги (правову допомогу) за відповідну плату (п. 1.2 договору).

За надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню плату відповідно до виставлених актів наданих послуг ( п. 5.1 договору).

Відповідно до додатку №2 до договору №237 від 03.05.2023 розмір гонорару адвокатського об`єднання за надання послуг та одна година наданої правової допомоги становить 2 000,00 грн.

Послуги, які адвокатське об`єднання надає позивачу складається із: - юридичний аналіз документів, - підготовка та подання позовної заяви, - підготовка та подання процесуальних документів, - отримання інформації в суді щодо руху справи та ознайомлення з матеріалами справи, - надання клієнту інформації щодо руху справи у суді, - надання клієнту усних консультацій з приводу вчинення процесуальних дій в рамках справи, - участь у судових засідання, тощо.

Згідно з акту приймання-передачі наданих послуг від 22.09.2023 адвокатське об`єднання надало позивачу наступну професійну правничу допомогу: проведення правового аналізу наданих документів, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики, формування позиції та консультування клієнта, підготовка на подання позовної заяви до суду - на загальну вартість 19 500,00 грн.; підготовка та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви - вартість 500,00 грн. загальна вартість становить 20 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги, позивач ОСОБА_1 надав наступні докази:

- Договір № 237 від 03 травня 2023 року про надання правничої допомоги;

- Додаток № 2 від 03 травня 2023 року до Договору № 237 від 03 травня 2023 року про надання правничої допомоги;

- Акт наданих послуг від 22 вересня 2023 року згідно Договору № 237 від 03 травня 2023 року про надання правничої допомоги;

- Звіт про обсяг наданих послуг від 22 вересня 2023 року згідно Договору № 237 від 03 травня 2023 року про надання правничої допомоги.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції врахував, що складання позову у даній справі не потребувало аналізу великої кількості документів, справа за позовом ОСОБА_1 розглянута у спрощеному провадженні, судові засідання у справі не проводилися. Враховуючи результат розгляду справи в суді (задоволення позову), оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат, предмет позову (визнання таким, що не підлягає виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача 18 154, 61 грн), складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважав що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у сумі 2 000,00 грн, що відповідає критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду з огляду на наступне.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (частина перша статті 270 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що:

«40. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

41. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

42. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

43. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

44. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

45. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

46. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

47. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19 вказано, що:

«у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Судами також не враховано, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України (на підставі якої прийнято рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу) суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі обґрунтування нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, судами не враховано, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат».

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. А відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги законодавства не звернув уваги, та неправомірно та безпідставно зменшив розмір витрат позивача на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду не надходило клопотання відповідача про зменшення розміру витрат за професійну правничу допомогу та не було надано належних аргументів та доводів щодо неспівмірності цих витрат, тому у суду не було підстав самостійно, на свій розсуд зменшувати його розмір.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено, а також наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 20 000 грн, відсутність клопотання відповідача про зменшення судових витрат, заява про стягнення судових витрат підлягає задоволенню саме у визначеному стороною позивача розмірі.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового судового рішення про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Васюком Миколою Миколайовичем, - задовольнити.

Додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про стягнення судових витрат.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова