ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» травня 2024 року

м. Харків

справа № 622/1195/21

провадження № 22з/818/104/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю. М., Тичкової О. Ю.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 , представниця відповідача - Петренко О. В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Золочівського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року в складі судді Квітки О.О. по справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 листопада 2020 року в розмірі 102 685,56 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 80 818,12 грн, заборгованості за відсотками - 21 867,44 грн, та судові витрати - 2 270,00 грн.

Заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 листопада 2020 року, яка складається з тіла кредиту в розмірі 102 685,56 грн та судові витрати - 2 270,00 грн.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 23 січня 2024 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Золочівського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року, заяву про перегляд заочного рішення Золочівського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог банку відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, заочне рішення Золочівського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, в задоволенні позову Акціонерному товариству «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено, стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 3 405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

11 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що в апеляційній скарзі зазначено, що витрати на правничу допомогу складають 15 000,00 грн. Сума гонорару визначена у фіксованому розмірі, що підтверджується копіями договору про надання правничої допомоги від 03 січня 2024 року, акту виконаних робіт (наданих послуг) від 11 квітня 2024 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 11 квітня 2024 року.

Просив ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Частиною 3 статті 270 ЦПК України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки постанову Харківського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року прийнято в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, заява ОСОБА_1 також підлягає розгляду у відповідному порядку.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 2 статті 134 ЦПК України передбачено право суду відмовити стороні у відшкодуванні витрат на правничу допомогу в разі неподання цією стороною попереднього розрахунку суми судових витрат.

Проте сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Реалізація судом цього права в кожному випадку залежить від встановлених обставин справи, а також інших чинників.

Зокрема внаслідок доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 08 березня 2023 року у справі № 755/7694/20, від 22 листопада 2023 року у справі № 757/31792/20 (провадження № 61-2147св23).

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Відповідний висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Згідно вимог статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції представляла адвокатка Петренко О. В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 03 січня 2024 року, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1169560 від 31 січня 2024 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 364 від 07 грудня 2009 року. За умовами договору розмір, порядок обчислення і внесення винагороди визначається за домовленістю сторін та підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера, яка є невід`ємною частиною договору.

11 квітня 2024 року адвокатка Петренко О.В. та ОСОБА_1 склали акт виконаних робіт (наданих послуг), за яким адвокаткою були надані на виконання договору відповідні послуги, які передбачені договором про надання правової допомоги від 03 січня 2024 року. Сторони у договорі домовились про фіксований розмір гонорару в розмірі 15 000,00 грн з урахуванням Рішення № 13/1/17 Ради адвокатів Харківської області від 21 липня 2017 року, що включає в себе надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід, аналіз наданих документів, ознайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції 05 січня 2024 року, складання проєкту заяви про перегляд заочного рішення та її погодження, складання заяви, складання проєкту апеляційної скарги, її погодження, подання апеляційної скарги, її формування, вивчення судової практики та аналіз правових позицій Верховного Суду. Юридичні послуги (роботи) надані адвокаткою Петренко О.В. належної якості, зауважень не мається. Оплата ОСОБА_1 здійснена всього станом на 11 квітня 2024 року в сумі 15 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 11 квітня 2024 року на суму 15 000,00 грн.

Також ОСОБА_1 надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 11 квітня 2024 року про сплату останнім 15 000,00 грн за договором про надання правничої допомоги від 03 січня 2024 року.

Харківським апеляційним судом винесено постанову 08 квітня 2024 року.

11 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав заяву про ухвалення додаткового рішення, тобто в межах передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

При цьому слід звернути увагу на позицію Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22, згідно якої при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.

Матеріали справи свідчать про те, що протягом її перегляду судом апеляційної інстанції представницею ОСОБА_1 адвокаткою Петренко О.В. підготовлено апеляційну скаргу, при цьому позиція відповідача з часу розгляду справи судом першої інстанції не змінилась, нові докази не подавались, нові обставини справи не встановлювались, інших процесуальних документів до суду апеляційної інстанції відповідачем та його представницею не подавалось. Судові засідання у справі не проводились. Її розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Тобто, обсяг наданої ОСОБА_1 правничої допомоги фактично обмежується складанням апеляційної скарги.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокаткою роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що вимоги ОСОБА_1 по суті задоволено, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст.141, 142, 270, 368, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Золочівського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року в складі судді Квітки О.О. по справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн витрат за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

О. Ю. Тичкова

Повний текст додаткової постанови складено 07 травня 2024 року.