Справа № 738/2236/24
№ провадження 2-з/738/10/2024
Ухвала

25 грудня 2024 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі судді Парфененко О. Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнко Сергій Володимирович про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнко Сергій Володимирович про визнання недійсним договору позики,

в с т а н о в и в:

1.Короткий зміст позовної заяви.

У провадженні Менського районного суду Чернігівської області перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнко Сергій Володимирович про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнко Сергій Володимирович про визнання недійсним договору позики.

23 грудня 2024 року до Менського районного суду Чернігівської області від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивачка просить накласти арешт на все спадкове майно, що належало на час смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі нерухоме майно та грошові вклади в АТ ТБ «ПриватБанк», «Ощадбанку», ПУМ Банку та інших банківських та фінансових установах на території України та закордоном; та інше спадкове майно, шляхом заборони його відчуження, розпоряджатися, дарувати, отримання грошей, що належали на день смерті спадкодавцю ОСОБА_3 в усіх банківських та фінансових установах фізичним особам, як в Україні так і за кордоном.

2.Суть питання, що вирішується ухвалою.

Ухвалою вирішується заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка надійшла до суду 23 грудня 2024 року.

3.Мотиви, з яких суд дійшов висновків, норми закону, якими керується суд, постановляючи ухвалу.

Суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи, що узгоджується з положеннями частини першої статті 153 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз`яснень п.п. 4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог,пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18, провадження №14-729цс19, вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При цьому, необхідно зазначити, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі, в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому, існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У прохальній частині заяви про забезпечення позову, заявниця просить: накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, що належали на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , включаючи: трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; садибу по АДРЕСА_2 ; садибу по АДРЕСА_2 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_5 ; 12/25 частини кафе-бар по АДРЕСА_2 ; грошові вклади АТ КБ «ПриватБанк», «Ощадбанк», ПУМ Банк та інших банківських і фінансових установ на території України та за кордоном; інше спадкове майно, шляхом заборони його відчуження, розпоряджатися, дарувати, отримувати гроші, що належали на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 в усіх банківських та фінансових установах фізичним, як в Україні так і за кордоном.

З матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна ОСОБА_2 приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнком С. В. вбачається, що спадкоємець ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29 липня 2024 року № 387/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану в АДРЕСА_2 , оскільки згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29 липня 2024 року № 388764016 зареєстровано заборону відчуження нерухомого майна, внесену Менською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області 14 серпня 2006 року за № 3596887, та арешт нерухомого майна, зареєстрований Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 07 листопада 2009 року за № 9225006 (Том 1 арк. с. 113-135).

Відповідно до Постанови державного виконавця Двойнос М. І. Відділу ДВС Менського РУЮ при виконанні ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2000 року про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_4 , заборонено здійснювати відчуження будь якого майна (Том 1 арк с. 129).

Таким чином, на час розгляду заяви про забезпечення позову на все майно спадкодавця ОСОБА_3 діє заборона відчуження та накладено арешт.

Беручи до уваги наявність діючої заборони відчуження та арешту на майно, суд дійшов висновок, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 149-153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка надійшла до суду 23 грудня 2024 року - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Я. Парфененко