Справа № 456/1981/24
Провадження № 2/456/787/2024
РІШЕННЯ

іменем України

/заочне/

11 грудня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Стасів О.Я.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача): Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову покликається на те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 16 листопада 1984 року. Згідно з записами погосподарської книги за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання №47 від 28 березня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживають: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач ОСОБА_3 з 1997 року не проживає в даній квартирі. Оскільки на нього покладено тягар повного утримання житла, він самостійно сплачує комунальні платежі, відповідач в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться, втратив інтерес до будинку, а тому є підстави вважати його таки, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, будучи допитаний судом в якості свідка на підставі ст.92 ЦПК України, пояснив, що у 1997 році його син, що є відповідачем по справі, поїхав в російську федерацію на заробітки, з 2018 року йому нічого не відомо про місце перебування сина. Він з дружиною мають намір приватизувати житло, але оскільки ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без його згоди вони не можуть цього зробити. Син протягом 8 років не телефонував, вони намагалися його розшукати самостійно, однак це не принесло бажаного результату. Зазначив, що син має громадянство російської федерації.

Представник позивача адвокат Мартинишин Р.С. в судовому засіданні позов підтримав, просить його задоволити.

Позиція відповідача: відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово, належним чином повідомлявся про розгляд справи, зокрема на 24.06.2024, 17.07.2024, 27.09.2024, 30.10.2024. Крім того, відповідачів повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, проти чого позивач та його представник не заперечив.

Показання свідків. Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що відповідач по справі є її сином, який після армії поїхав в російську федерацію на заробітки, там одружився, в нього народився син. Спочатку син телефонував, а згодом образився на неї, оскільки вона хотіла, щоб він повернувся додому та останніх 8 років вони нічого про сина не знають, він не дає жодної звістки про себе. Вони з чоловіком хочуть приватизувати квартиру, однак без згоди сина не можуть цього зробити.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що позивач по справі її сусід, вони знайомі близько 30 років. Зазначила, що близько 15 років відповідача вона не бачила.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що позивач її сусід. Їй відомо, що позивач хоче приватизувати житло, однак не може цього зробити без згоди сина. Відповідача останніх 6 років, які вона проживає по сусідству з позивачем, вона не бачила. Зі слів знає, що відповідач проживає в російській федерації.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень та показань, наданих в судовому засіданні. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 07.02.2005 Стрийським РВ УМВС України у Львівській області, такий видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.6-7/.

Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади за №2024/000322512 від 11.01.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.8/.

Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади за №2024/002483123 від 12.03.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.11/.

Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади за №2024/000322029 від 11.01.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.16/.

Згідно з копією будинкової книги, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.17-20/.

Відповідно до рішення XVIII сесії VII демократичного скликання Стрийського району Львівської області від 14.12.2017 №210, прийнято на баланс Ходовицької сільської ради службово-житлові будки від Ходорівської дистанції колії, яка знаходиться в с. Ходовичі Стрийського району Львівської області /а.с.21/.

Відповідно до рішення XVIII сесії VII демократичного скликання Стрийського району Львівської області від 14.12.2017 №211, передано безкоштовно у приватну власність квартиру в житлово-службовій будці загальною площею 51,6 кв.м, житловою площею 37,7 кв.м гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 /а.с.22/.

Відповідно до копії листа Управління Львівської залізниці від 15.12.1998 №НГ-11/412 передача малоквартирних будинків повинна здійснюватися за заявами мешканців та після реєстрації органів місцевого самоврядування про перевід будинків в приватну власність /а.с.25/.

Згідно з інвентарної картки №26 Ходорівської дистанції колії, житлова колійна будка облікована /а.с.26/.

Відповідно до копії акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 30.07.2003, проведено обстеження житлового будинку за адресою: ст. Ходовичі в с. Ходовичі Стрийського району Львівської області, що належить Ходорівській дистанції колії /а.с. 29-31/.

З відповіді виконавчого комітету Стрийської міської ради від 28.03.2024 №346 вбачається, що згідно з записами погосподарської книги за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 голова двору, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син /а.с.32/.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 28.03.2024, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 голова двору, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 син. Фактично проживають у житлі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 голова двору, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина /а.с.33-34/.

При вирішенні спору, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. тимчасова відсутність наймача, членів його сім`ї не потребує згоди інших членів сім`ї. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила шість місяців.

У разі відсутності особи понад шість місяців при розгляді позову про визнання її такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини справи, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням XVIII сесії VII демократичного скликання Стрийського району Львівської області від 14.12.2017 №211, ОСОБА_1 передано безкоштовно у приватну власність квартиру в житлово-службовій будці, загальною площею 51,6 кв.м, житловою площею 37,7 кв.м в АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. /…/ Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 має право на приватизацію житла у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартири (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

З будинкової книги вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як на підставу для задоволення позову позивач покликається на те, що відповідач з 1997 року не проживає в квартирі, особистих речей його там немає, він не бере участі в оплаті комунальних послуг та в утриманні вказаної квартири, тобто не виконував обов`язків, передбачені законом і не здійснював своїх прав користування даним жилим приміщенням.

З акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 28.03.2024 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживають ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_4 .

Тлумачення норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов).

Вказана правова позиція наведена у Постанові КЦС ВС від 07.07.2021 року у справі №450/2809/18

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що з набуттям позивачем по даній справі права власності на житло, останній має право на власний розсуд розпоряджатися власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в такому інших осіб, а так як наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав як уповноваженого власника вищевказаного жилого приміщення на приватизацію житла і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні з 1997 року, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 206, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: адвокат Мартинишин Роман Степанович, місцезнаходження: вул. Незалежності, 39, м. Стрий Львівської області;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення

виготовлено 19.12.2024

Головуючий суддя В. Л. Бучківська