УХВАЛА

02 травня 2024 року

м. Київ

справа № 2-88/11

провадження № 61-5792 ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 рокута постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року у справі за заявою

ОСОБА_1 про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні від 10 квітня 2023 року № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-88/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила замінити боржника ОСОБА_2 на Козинську селищну раду Підгірцівського Старостинського округу у виконавчому провадженні від 10 квітня 2023 року № НОМЕР_1. На обґрунтування зазначених вимог зазначала, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за договором від 13 грудня 2007 року № 49.32/98/07-НВз у сумі 1 148 032,53 грн, а також судові витрати - 1 820, 00 грн. На підставі вказаного рішення 05 квітня 2011 року видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у межах виконавчого провадження від 10 квітня 2023 року № НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду

від 10 квітня 2024 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовлено.

22 квітня 2024року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просила їх скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив

(частина п`ята статті 15 цього Закону).

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження

(стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни сторони виконавчого провадження внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі

№ 373/2054/16-ц).

Оскільки Верховний Суд є судом права, а не факту, встановлення фактичних обставин справи та надання оцінки доказам належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій як судів факту, натомість до повноважень суду касаційної інстанції належить перевірка правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права.

Судами встановлено, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчі провадження щодо ОСОБА_2 відсутні. Виконавче провадження № НОМЕР_1, у якому заявник просить замінити сторону її правонаступником, відкрите щодо боржника ОСОБА_1 .

За таких обставин суди дійшли правильного висновку про те, що оскільки

ОСОБА_2 не визначена виконавчим документомяк боржник у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, питання про її заміну правонаступником у зв`язку зі смертю вирішуватися не могло.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки, та обґрунтовано спростовані судами.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від

28 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від

10 квітня 2024 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від

28 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від

10 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від

10 квітня 2023 року з примусового виконання виконавчого листа у справі

№2-88/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара