Справа №:755/7916/24
Провадження №: 2/755/5174/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила виділити квартири, а саме кімнату площею 12,8 кв.м., встановити порядок користування виділеним майном та спільними нежитловими частинами квартири.

Вказана позовна заява та додані до неї документи подані в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд».

Зазначену позовну заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків не більше ніж п`ять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

В ухвалі зазначалось, що в позовній заяві не вказані: реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача або номер і серію паспорта, відомі номери засобів зв`язку відповідача та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність у відповідача електронного кабінету.

Крім того, вказувалось на те, що вимоги позову є не конкретизованими, оскільки в позовній заяві не вказано, кому позивач просить виділити квартири, а саме кімнату площею 12,8 кв.м., за якою адресою розташована ця квартира та не зазначено правовий режим такого виділення (власність, користування тощо). Також вказувалось, що зміст позовних вимог не містить викладення конкретного порядку користування квартирою, який позивач просить встановити.

Також зазначалось на не долучення до позовної заяви доказів на підтвердження викладених у позові обставин щодо належності відповідачу частки квартири.

З метою усунення недоліків позовної заяви, позивач мала подати до суду позовну заяву в новій редакції з урахуванням наведених в даній ухвалі недоліків щодо її змісту, уточнивши зміст позовних вимог та виклавши його у спосіб, що забезпечить поновлення справ позивача та у спосіб, передбачений законом, долучити документи, що підтверджують викладені в позові обставини належності відповідачеві на праві власності частин спірної квартири та документ на підтвердження доплати судового збору в розмірі 726,72 грн

Позивачем копію вказаної ухвали суду отримано 13 червня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

17 червня 2024 року позивач подала через систему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків в тексті якої зазначила РНОКПП відповідача, вказала на відсутність у останньої зареєстрованого електронного кабінету та на те, що позивачу не відомі засоби зв`язку відповідача. Далі за текстом заяви про усунення недоліків зазначений зміст позовних вимог.

Станом на 24 червня 2024 року інших заяв чи клопотань, направлених засобами поштового зв`язку, поданих до канцелярії суду або сформованих позивачем в системі «Електронний суд», до суду не надходило.

Позовна заява в новій редакції, як про це зазначалось в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року, позивачем у визначені судом строки до суду подана не була.

Таким чином позивачем проігноровані вимоги суду щодо подання позовної заяви в новій редакції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивачем не усунуто недоліки - не подано до суду саме позовну заяву в новій редакції (в якій згідно положень ч.1 ст. 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування), на виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року, суд убачає визначені законом підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 8, 14, 175, 177, 185, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: