КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4042/13-ц
Провадження № 6/488/78/24
УХВАЛА

Іменем України

24.06.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСРВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ТОВ «ФІНАНСРВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернувся до суду з даною заявою, в обґрунтування якої зазначив наступне.

13.11.2013 року Корабельний районний суд м. Миколаєва ухвалив рішення по справі № 488/4042/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № 999-00026381/1 від 25.10.2012р. з ОСОБА_1 на користь AT « ІМЕКСБАНК».

26.06.2020 року ухвалою у справі № 488/4042/13-ц Корабельний районний суд м. Миколаєва замінив стягувача Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНРАЙТ" у виконавчому листі № 488/4042/13-ц.

Відповідно до інформації з АСВП виконавче провадження № 63024839 є завершеним.

06.12.2021 року між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНРАЙТ" та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 001/06/12, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 999-00026381/1 від 25.10.2012 р., перейшло до ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" (Новий кредитор).

Посилаючись на ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 09 жовтня 2019 року №711/10368/20212 та від 20 листопада 2013 року №6-122цс13, заявник вважає що є всі підстави для заміни стягувача по цій справі його правонаступником ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС".

Крім того, заявник просив суд видати дублікат виконавчого документа та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа, посилаючись на наступне.

На виконання рішення суду по справі № 488/4042/13-ц від 13.11.2013 року Корабельний районний суд м. Миколаєва видав Банку виконавчі листи.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження №63024839 з примусового виконання виконавчого листа щодо Боржника було завершено в Корабельному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №63024839 виконавчий лист №488/4042/13-ц був повернутий стягувачу.

Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо Боржника на примусовому виконанні не перебуває.

Оригінал виконавчого листа попереднім стягувачем втрачений. Оригінал виконавчого листа у Заявника та Первісного стягувала відсутній, заборгованість за кредитним договором не погашена

Посилаючись на підпункт 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення», правовий висновок Верховного суду від 18.11.2020 року у справі № 263/4331/18, від 09.10.2019 у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19, заявник зазначає, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Також посилається на те, що ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа.

За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі.

Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Отже, право отримання стягувачем дублікату виконавчого документа не залежить від причин втрати виконавчого документу.

Посилаючись на викладене, ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" просив суд видати дублікати виконавчих листів щодо Боржника по цивільній справі № 488/4042/13-ц.

Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заявник зазначив, що згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо Боржника відсутні.

Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо Боржника на примусовому виконанні не перебуває.

Причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа є ліквідація банку, первісного стягувача, що призвело до припинення основної діяльності банку, зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень Банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, і те, що в Україні запроваджено воєнний стан з 24 лютого 2022 року і він досі триває, а тому це є поважною причиною та підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Представник заявника в заяві просив провести судове засідання за його відсутність.

Відповідач та первісний стягувач в судове засідання не з`явилися і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи, повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи, письмовими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані ст. 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках.

Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій.

Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від якої Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2022 року у справі №34/425 не вбачала підстав для відступу.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74, 75) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, виснувала про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 ГПК України (аналогічна ст. 442 ЦПК України), з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК Кодексу (аналогічна ст. 55 ЦПК України). У такому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 ГПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі ст. 55 ЦПК України.

У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у ч.5 ст. 442 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження №63024839 з примусового виконання виконавчого листа щодо Боржника ОСОБА_1 було завершено в Корабельному відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Питання щодо можливості заміни сторони виконавчого провадження, якщо виконавче провадження закінчене неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) Верховний Суд дійшов висновку про те, що у випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження).

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва (пункти 10,11).

Видача дубліката виконавчого листа за нормами ЦПК у редакції Закону від 03 жовтня 2017 № 2147-VIII року не передбачена, однак відповідно до пункту 4 частини 17 Перехідних положень ЦПК у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу в межах строку пред`явлення його до виконання, або у разі його поновлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року (справа 2-836/11) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

За правилами статті 127 ЦПК суд поновлює строк, встановлений законом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до статті 433 ЦПК у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зміст цієї норми кореспондується з положеннями частини 2 статті 24 Закону «Про виконавче провадження». Метою цього правила є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Отже, питання про видачу дублікату виконавчого листа можливо вирішити лише в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання або у разі його поновлення судом за відповідною заявою нового стягувача.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на час набрання рішенням законної сили (жовтень 2014 року) були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV).

Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-V111.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Разом із тим, згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-V111, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року та діяв на час звернення заявника до суду, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001р. у справі № 3-рп/2001).

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111 набрав чинності 05 жовтня 2016 року. Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення даного Закону, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111 свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом України від 02.06.2016р. № 1404-V111. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та Перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону від 02.06.2016р. № 1404-V111 до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Саме про таке застосування вказаних норм права йде мова в постанові КЦС Верховного Суду від 01.08.2018р. у справі № 553/1951/14.

Матеріали справи свідчать про те, що виконавче провадження № 63024839 відносно боржника ОСОБА_1 завершено.

Отже, заявник в порушення вимог ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, не довів, що станом на 05 жовтня 2016 року, тобто, станом на час набрання законної сили Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111, виконавчий лист перебував на примусовому виконанні.

З врахуванням зазначених обставин справи та вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. суд вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить 1 рік, відповідно заявник помилково вважав, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить 3 роки.

Посилання заявника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛІТ ФІНАНС» на те, що строк пред`явлення виконавчого документа щодо боржника пропущено саме первісним кредитором із за не залежних від нього причин, зокрема із за процедури ліквідації банку, суд зазначає наступне.

Саме по собі запровадження процедури ліквідації банку не може вважатись перешкодою для реалізації прав стягувача на примусове виконання судового рішення та свідчити про поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа (листів) до виконання (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі №616/4465/12).

Отже, судом не встановлено причин, які б не залежали від волі первісного стягувача та дійсно створювали перешкоди або значно ускладнювали можливість пред`явлення виконавчого листа (листів) щодо вищезазначених боржників до виконання у визначений законом строк.

Аналіз зазначених обставин свідчить про те, що первісний стягувач за виконавчими листами (АТ ІМЕКСБАНК) на час відступлення вимоги новому кредитору ТОВ "ФК "ФІНРАЙТ", а потім до ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» втратив право на пред`явлення виконавчого листа щодо боржника до виконання.

Виходячи з норм чинного законодавства, саме на заявника покладається обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки заявник не довів належними та допустимими доказами (статті 76-81 ЦПК) поважний характер причин пропуску строку, суд не вбачає підстав для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчих листів щодо ОСОБА_1 за судовим рішенням від 13.11.2013 року.

Враховуючи, що дублікат виконавчого листа, як зазначалось вище, видається лише в межах строку для пред`явленні виконавчого листа до виконання (первісного або поновленого), то відмова у поновленні строку є підставою для відмови у видачі дублікатів виконавчих листів про стягнення кредитної заборгованості та судових витрат з вищезазначених боржників.

За таких же підстав (відмова у поновленні строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання) не має правового значення і заміна сторони у виконавчому провадженні на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», оскільки вчинення судом дій щодо заміни сторони у виконавчому провадженні при відмові у поновленні строків для пред`явлення до виконання виконавчих документів не призведе до виникнення у нового кредитора права на примусове виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 433 ЦПК України, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСРВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа по цивільній справі № 488/4042/13-ц відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.І. Селіщева