УХВАЛА

21 червня 2024 року

м. Київ

справа № 736/693/23

провадження № 61-6916вд24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали та про відвід судді Гулейкова І. Ю. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 31 січня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 31 січня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 березня 2024 року.

Ухвалою від 30 травня 2024 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме для надання доказів сплати судового збору у належному розмірі відносно вартості спірного нерухомого майна, обґрунтованому доказами.

10 червня 2024 року ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про постановлення окремої ухвали та про відвід судді Гулейкова І. Ю. від розгляду його касаційної скарги. Заяву мотивує тим, що зазначений суддя на його переконання змушує громадянина вчиняти дії, вимоги щодо здійснення яких відсутні у чинному законодавстві, а тому такі дії він вважає, що суперечать Конституції України.

З огляду на зазначене заявник вважає, що наявні підстави для відводу судді Гулейкова І. Ю. від розгляду його касаційної скарги. Крім того, просить суд постановити окрему ухвалу з огляду на наявність ознак кримінального правопорушення у діях цього судді.

Вивчивши подану заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на такі обставини.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (абзац перший частини третьої статті 40 ЦПК України).

На підставі зазначеної норми заява ОСОБА_1 про відвід після визнання її необґрунтованою передана на розгляд судді Литвиненко І. В.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

У частині одинадцятій статті 40 ЦПК України зазначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про незгоду зі змістом постановленої суддею ухвали у справі № 736/693/23, що саме по собі не можуть свідчити про неупередженість чи об`єктивність судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, визначених нормами ЦПК України.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Враховується і те, що обґрунтованих сумнівів в неупередженості суддів

не наведено, оскільки такі сумніви мають ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Іліє проти Румунії»). Таких обставин і доказів заявник не навів, доказів їх існування не надав.

Щодо заяви про постановлення окремої ухвали суд керується такими міркуваннями.

За змістом приписів частин першої та другої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Окрему ухвалу можна розглядати у широкому та вузькому значеннях. У першому значенні окрема ухвала - це особливий вид судового рішення, яке безпосередньо не спрямоване на вирішення процесуальних питань під час розгляду та вирішення публічно-правового або приватноправового спору, однак з її допомогою суд вирішує низку важливих питань, які, головним чином, спрямовані на забезпечення принципу законності як складової частини верховенства права (у діяльності всіх суб`єктів приватного та публічного права та безпосередньо судів), гарантії незалежності судової системи від законодавчої та виконавчої гілок влади (належного функціонування системи стримувань і противаг). У вузькому розумінні окрема ухвала - це особливий вид судового рішення, яке лише опосередковано стосується суті розгляду та вирішення публічно-правового або приватноправового спору, однак з її допомогою суд вирішує низку важливих питань, які, головним чином, спрямовані на попередження або усунення причин та умов, які зумовили виникнення конкретного судового спору з метою недопущення повторення подібних спорів у майбутньому.

Реалізація процесуальних повноважень шляхом постановлення окремої ухвали здійснюється під час перевірки судом обставин справи, дій учасників процесу, третіх осіб тощо та встановлення порушень в процесі надання аналізу доказам та обставинам.

На стадії розгляду заяви про відвід в порядку частини першої статті 40 ЦПК України суддя, який не входить до складу суду, уповноважений процесуальним законом перевіряти доводи поданої заяви на предмет наявності чи відсутності підстав для відводу судді від розгляду справи, водночас процесуальний закон не наділяє такого суддю повноваженнями надавати оцінку діям судді, якому заявлений відвід, та за потреби вживати заходи, включаючи постановлення окремої ухвали.

Керуючись статтями 36, 40, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Гулейкова І. Ю. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 31 січня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», про визнання права власності за набувальною давністю.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко