Справа номер 487/2260/23 Головуючий суду першої інстанції - Цуркан Р. С.
Провадження номер 22-ц/812/977/24 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів - Коломієць В. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л. Д.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2024 року, ухвалене за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк або АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовувало наступним.

05 липня 2018 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який зобов`язувався погашати щомісячно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами обслуговування кредитних карток World Elite та паспортом споживчого кредиту, виявив бажання отримати вказану картку з кредитним лімітом до 400 000 грн. Банк погодився з цим і видав йому таку картку.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на 13 лютого 2023 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 521 453,02 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 427 900,45 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 93 552,57 грн.

Посилаючись на те, що боржник заборгованість у добровільному порядку не погасив, позивач просив стягнути її у судовому порядку в сумі 521 453,02 грн, а також судовий збір в сумі 7821,80 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Банк належним чином не повідомив його про умови кредитування.

Також наголошував на тому, що витяги з електронного інформаційного ресурсу Банку, додані ним до позовної заяви, не можуть бути належним доказом, оскільки їх зміст залежить від волевиявлення та дій позивача.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2024 року позов Банку задоволено частково.

З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 427 900,45 грн тіла кредиту, а також судовий збір у сумі 6418,51 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки підписаний сторонами кредитний договір не мав умови про сплату відсотків, то їх нарахування та стягнення Банком є незаконним.

За такого, враховуючи розмір отриманих відповідачем кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, Банк подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач зазначав, що суд першої інстанції належним чином не дослідив наявні у матеріалах справи докази, а саме заяву про приєднання до умов та правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту, а тому дійшов помилкового висновку про те, що сторони не узгодили розмір відсотків за користування кредитом.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач додав копію заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання послуг Банком від 18.10.2019 року та виписку по банківському рахунку, які були прийняті судом апеляційної інстанції в якості доказів, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування.

Фактичні обставини справи

05 липня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 ознайомився з паспортом споживчого кредиту АТ КБ «ПриватБанк», який, серед іншого, містив умови кредитування з використанням платіжної картки World Elite, що передбачали за користування кредитними коштами сплату 37,2% річних та кредитний ліміт до 400 000 грн.

18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг АТ КБ «ПриватБанк». У вказаній заяві сторони узгодили, що розмір кредиту, реальна процентна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки зазначені в Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору.

Згідно з довідкою Банку позичальник протягом дії кредитного договору користувався кредитною картою Універсальна строком дії до 30 листопада 2022 року та чотирма кредитними картками World Elite: строком дії до 31 травня 2022 року, до 31 липня 2022 року та до 31 травня 2023 року.

06 травня 2019 року ОСОБА_1 Банком було встановлено кредитний ліміт в сумі 5000 грн, який 15 липня 2019 року був збільшений до 400 000 грн, а 15 червня 2020 року зменшений до 0 грн.

З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами АТ КБ «ПриватБанк» та здійснював часткове погашення заборгованості. Станом на 13 лютого 2023 року його заборгованість за кредитним договором становить 521 453,02 грн, яка складається з 427 900,45 грн заборгованості за тілом кредиту та 93 552,57 грн заборгованості за простроченими відсотками.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною 1статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Норми статті 1056-1 ЦК України регламентують, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Досліджені судом докази свідчать, що сторони по справі узгодили умови кредитного договору, у тому числі сплату процентів, про що свідчить паспорт споживчого кредиту та заява відповідача про приєднання до Умов та Правил надання послуг АТ КБ «Приватбанк», у яких зазначено тип кредиту, розмір кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитом, строк кредитування, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, за яким позичальник отримав кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на банківську карту, який мав щомісячно погашати.

Встановивши порушення відповідачем умов кредитного договору щодо вчасного повернення кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної у позовній заяві суми заборгованості за тілом кредиту.

Проте, на думку колегії суддів, помилився щодо висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Банку про стягнення відсотків через їх непогодження з відповідачем, оскільки з 18 жовтня 2019 року вони були погоджені.

Матеріали справи свідчать, що у зазначену дату ОСОБА_1 підписав умови кредитування, відповідно до яких процентна ставка за кредитним договором становить 37,2% річних. Отже нарахування Банком відсотків з вказаної дати є обґрунтованим.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог Банку про стягнення відсотків підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 93 552,57 грн.

Щодо судових витрат

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частини 4 статті 6, статті 7 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що позивач оскаржував рішення суду першої інстанції тільки в частині вимог про стягнення відсотків, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, скасував рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, то наявні підстави для нового розподілу судових витрат.

Відповідач за розгляд справи в суді першої інстанції має відшкодувати позивачу 7821,80 грн судового збору, а за розгляд справи в суді апеляційної інстанції - 4026 грн судового збору.

Оскільки позивач при поданні апеляційної скарги сплатив зайвий судовий збір у сумі 5360,16 грн, то він підлягає поверненню йому з Державного бюджету.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2024 року в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками у сумі 93 552,57 грн.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2024 року в частині розподілу судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 7821,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 4026 грн.

Повернути Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» 5360,16 грн з Державного бюджету, які були сплачені ним на підставі платіжної інструкції BOJ64B3Z0N від 24 травня 2024 року як судовий збір за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 26 червня 2024 року.