Справа № 201/2330/24
Провадження № 2/201/1889/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 травня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства СЕНС БАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2024р. АТ СЕНС БАНК звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 649 138 грн. 12 коп., позов відправлено 19.02.2024р. засобами поштового зв`язку (а.с. №3-4, 42).

Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Мужика Н.Т. (діє на підставі довіреності від 10.01.2024р. - а.с.№ 39) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №6).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.02.2024р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №43).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача в позовній заяви посилався на те, що 26.02.2021р. між АТ Альфа-Банк та ОСОБА_1 укладено Угоду про надання споживчого кредиту № 501299217, відповідно до умов якої відповідачем було отримано кредит у розмірі 500 000 грн. зі сплатою процентів у розмірі 30 % річних, на 60 місяців, з кінцевим терміном повернення кредиту 26.02.2026р. Відповідно до умов Угоди, позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Угодою повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Додатком № Графіком погашення кредиту. Банк свої зобов`язання за угодою виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 500 000 грн., проте відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, в результаті чого допустив прострочення погашення кредиту, а тому позивач звернувся з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, яка станом на 20.08.2023р. становить 649 138 грн. 12 коп. Зазначену суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами у розмірі 9 737 грн. 07 коп.

Сторони (їх представники) в судове засідання 07.05.2024р. не зявилися.

Представник позивача в судові засідання 04.04.2024р. та 07.05.2024р. не з`явився, про дати розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повідомлень про виклик до суду на електронну адресу (а.с. № 47-49, 61-63). 02.04.2024р. в системі «Електронний Суд» від представника позивача адвоката Рудницького Ю.І. (діє на підставі довіреності від 08.01.2024р. - а.с. №57) надійшла заява, в якій представник позивача зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити, розгляд справи просив проводити за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду (а.с. № 55).

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання 04.04.2024р. та 07.05.2024р. двічі поспіль не з`явився, про дати розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, яка підтверджена відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 11.03.2024р. (а.с. № 54). Втім, до суду повернулися обидва конверта з судовими повістками та копією позовної заяви з додатками з позначками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. № 53, 66). Крім того, про дати розгляду справи судом відповідач повідомлявся шляхом надіслання sms-повідомлень в додатку «Viber», які були доставлені вчасно (а.с. №50, 64), а також шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України» (а.с. № 51, 65).

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач, в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом подачі відзиву на позов.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 07.05.2024р. здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

26.02.2021р. ОСОБА_1 з АТ "Альфа-Банк" підписав оферту на укладання Угоди про надання споживчого кредиту № 501299217, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. № 5-8).

Укладеною угодою визначено умови споживчого кредиту, а саме: сума кредиту - 500 000 грн., процента ставка 30 % річних, строк кредиту 60 місяців з кінцевим терміном повернення 26.02.2026р. (а.с. № 5).

Оферта підписана ОСОБА_1 та отримана АТ "Альфа-Банк".

26.02.2021р. представник АТ "Альфа-Банк" підписав Акцепт на укладання угоди про надання кредиту, якою прийнято пропозицію відповідача на умовах Оферти. Підпис позичальника свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування.

Перерахування грошових коштів у розмірі 500 000 грн. відповідачу підтверджено меморіальним ордером від 26.02.2021р.(а.с. № 14).

Також, 26.02.2021р. сторонами підписано Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 501299217, що містить Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Зазначеним графіком встановлено суму щомісячного платежу за кредитом, що включає суму кредиту та відсотків (а.с. №5зв.).

12.08.2022р. загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк", запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022р. (а.с. №34).

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України ).

Встановивши, що 26.02.2021р. банком надано відповідь (акцепт) на пропозицію відповідача (оферту) від 26.02.2021р. на умовах, які зазначені в цій оферті, суд вважає, що таким чином, сторонами у розумінні ст. 643 ЦК України було укладено договір про надання кредиту, а саме договір споживчого кредиту.

Судом встановлено, що 26.02.2021р. відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. №6 зв., 8).

Отже, сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування карткового рахунку.

Заперечень щодо підпису паспорту споживчого кредиту відповідачем не надано.

Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, відповідний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23.12.2019р. у справі №572/1169/17, від 12.02.2020р. у справі №382/327/18.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості станом на 20.08.2023р. у розмірі 649 138 грн. 12 коп.

Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с.№13), який долучений до позовної заяви.

При ухваленні судом рішення, надаючи оцінку обґрунтованості заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків.

Згідно умов Угоди про надання споживчого кредиту № 501299217 кінцеву дату повернення кредиту встановлено - 26.02.2026р. Порядок та строки повернення позичальником кредиту встановлено Графіком платежів, а саме шляхом внесення суми щомісячного платежу.

Отже, звернувшись в лютому 2024р. з позовом до суду позивач просив достроково стягнути з відповідача залишок суми кредиту, в тому числі за платежами, строк виконання яких не настав.

Як вже встановлено судом, між сторонами було укладено Угоду про надання споживчого кредиту на суму - 500 000 грн. зі сплатою процентів у розмірі - 30% річних, строком на 60 міс., втім було встановлено кінцеву дату повернення кредиту встановлено - 26.02.2026р. (а.с. № 5).

Відповідно до п. 11 ст.1 Закону України Про споживче кредитування споживчий кредит (який набрав чинності з 10.06.2017р.) споживчий кредит - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У розумінні ст.3 Закону України Про споживче кредитування цей Закон не поширюється на: 1) договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; 2) договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами; 3) кредитні договори, метою яких є надання споживачу права вчиняти правочини з фінансовими інструментами, якщо такі правочини вчиняються за участю чи за посередництвом кредитодавця або іншого професійного учасника ринку цінних паперів; 4) кредити, що надаються за договорами, укладеними в результаті врегулювання спору шляхом укладання мирової угоди, затвердженої судом; 5) кредити, що надаються виключно в рамках відповідних державних програм або програм органів місцевого самоврядування визначеному колу фізичних осіб і передбачають окремі, визначені такими програмами, умови кредитування, у тому числі виплату процентів за користування кредитом; 6) несанкціонований овердрафт, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого кредитного ліміту, що обумовлений договором між кредитодавцем та споживачем і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення; 7) кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору; 8) кредити, що надаються ломбардами у разі передання предмета застави на збереження ломбарду, за умови що зобов`язання споживача обмежуються вартістю предмета застави.

Враховуючи наведене та умови укладеної Угоди, суд дійшов висновку, що на правовідносини, які пов`язані з отриманням (поверненням) виданого ОСОБА_1 кредиту за Угодою про надання споживчого кредиту № 501299217 від 26.02.2021р. поширюється Закон України Про споживче кредитування.

Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України Про споживче кредитування у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.

Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Наведені приписи закону дають підстави для висновку, що спеціальні норми Закону України Про споживче кредитування ч.4 ст.16 зазначеного Закону (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору та на час звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за Угодою) встановили обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, строк платежів яких не настав.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 26.05.2020р. у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла до правового висновку, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини 10 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів (у редакції чинній до 10.06.2017р.), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника, відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Частина 10 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів фактично містить такі ж вимоги, як і частина 4 ст. 16 Закону України Про споживче кредитування, яка також встановлює обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

До договорів про надання споживчого кредиту, які були укладені після 10.06.2017р., норми Закону України Про споживче кредитування є спеціальними.

Втім, матеріали справи містять докази, що позивач, перед зверненням до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості, як кредитодавець, дотримався вимоги ч.4 ст.16 Закону України Про споживче кредитування щодо обов`язкового досудового врегулювання спору та листом від 12.01.2024р. повідомив відповідача про затримку сплати споживчого кредиту із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені (а.с. № 29, 30, 31-33).

Втім, ОСОБА_1 на досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань не відреагував, заборгованість за Угодою про надання споживчого кредиту № 501299217 від 26.02.2021р. не сплатив.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Угодою про надання споживчого кредиту № 501299217 від 26.02.2021р. станом на 20.08.2023р. у розмірі 649 138 грн. 12 коп.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги АТ СЕНС БАНК підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням того,що позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 9 737 грн. 07 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 634, 638, 648, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 16 Закону України Про споживче кредитування, постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі № 638/13683/15-ц, постановами Верховного Суду від 23.12.2019р. у справі №572/1169/17, від 12.02.2020р. у справі №382/327/18, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства СЕНС БАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства СЕНС БАНК (ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за Угодою про надання споживчого кредиту № 501299217 від 26.02.2021р. станом на 20.08.2023р. у розмірі 649 138 грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства СЕНС БАНК (ЄДРПОУ 23494714) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 9 737 грн. 07 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.