Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/472/24
Провадження № 2/494/260/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідча - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №494/472/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення та розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

12.03.2024 року до Березівського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення та розміру аліментів.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.03.2024 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римаря І.А.

Ухвалою суду від 26.03.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На обґрунтування своїх вимог позивач вказав що, 11.07.2013 року винесено рішення Березівського районного суду Одеської області про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з 2013 року позивач сплачує аліменти, заборгованості зі сплати аліментів не має, однак протягом останнього часу ОСОБА_3 сплачує кошти, що майже дорівнює максимальному розміру аліментів. На думку відповідача, він належним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно дитини, забезпечує у повній мірі та у межах своїх матеріальних можливостей забезпечення гармонійного та повноцінного розвитку дитини. ОСОБА_3 зазначив, що окрім дитини, на утриманні має одиноку літню матір, яка проживає разом з ним, є пенсіонеркою, не працює, інших годувальників немає, хворіє, потребує постійного догляду та лікування, на що він витрачає значні кошти. Враховуючи вищевикладене, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів та встановити його у розмірі усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 11.08.2024 року.

05.04.2024 року представник відповідача на адресу суду надала відзив, в якому зазначила, що відповідач повністю не визнає позов та вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Зазначила, що жодних доказів про відсутність заборгованості зі сплати аліментів позивач не надав, тоді як по відношенню до нього було відкрито виконавче провадження, доказів погіршення матеріального стану ОСОБА_3 не надано. ОСОБА_4 щоденно здійснює витрати на утримання доньки, пов`язані з повсякденними потребами, крім того несе витрати на облаштування в будинку місця для навчання дочки. У відповідача перебуває на утриманні ще одна дитина. Позивач взагалі не приймає участі у вихованні дочки, являється працездатним, здоровим, жодних доказів про перебування на його утриманні матері не надав (а.с.34-37).

23.04.2024 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому заначив, що відповідач не надала доказів, щодо наявності у позивача заборгованості по сплаті аліментів, позивач регулярно спілкується з дочкою, робить подарунки, має гарні стосунки з дитиною. ОСОБА_3 дійсно постійно надає матеріальну допомогу своїй матері, так як вона являється одинокою та непрацюючою, має низку захворювань. Твердження відповідача про наявність на утриманні іншої дитини є недоречними, оскільки в неї є батько та ОСОБА_4 має право на отримання грошових коштів від нього на утримання дитини, а відповідач жодним чином не зобов`язаний утримувати за рахунок сплачуваних аліментів й іншу дитину відповідача (а.с.48-52).

02.05.2024 року від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, зазначила, що в позивача раніше постійно була заборгованість зі сплати аліментів, до того часу поки ОСОБА_3 не почав отримувати стабільний дохід, зазначила, що приватне життя відповідача не стосується предмету спору, докази, додані до відповіді на відзив, не підтверджують сплату саме позивачем коштів матері (а.с.72-74).

Представник позивача у судовому засіданні 24.06.2024 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.06.2024 року позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення.

У судовому засіданні 24.06.2024 року в свідок ОСОБА_6 вказала, що являється матір`ю позивача, аліменти на утримання дочки з ОСОБА_3 стягуються з 2013 року. ОСОБА_6 зазначила, що її чоловік та донька померли, мешкає удвох з сином, хворіє та перебуває на його утриманні, з онукою має дружні відносини. Позивач на її лікування та утримання будинку надсилає 20000.00 грн. на місяць, у нього раніше була заборгованість зі сплати аліментів, однак зараз заборгованості немає.

Заслухавши учасників судового процесу, свідка, врахувавши відзив на позов та додаткові пояснення представника відповідача, відповідь на відзив представника позивача, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно рішення Березівського районного суду Одеської області від 11.07.2013 року з позивача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини (а.с.12-13).

Довідкою від 22.12.2023 року підтверджується, що до складу сім`ї ОСОБА_3 входить мати ОСОБА_6 , яка не працює та являється пенсіонеркою (а.с.19).

Відповідно до консультативного висновку від 12.04.2024 року мати позивача ОСОБА_6 має певні захворювання (а.с.53).

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Правовими нормами ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не тільки правові норми ст. 192 СК України, але й низка інших правових норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти, - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Враховуючи положеннями ст.ст.183,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Разом з цим, статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, визначення указаного позивачем способу стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

З огляду на вище викладене суд доходить до висновку, що матеріальне становище позивача змінилося, оскільки він утримує матір, яка являється пенсіонеркою та хворіє, догляд за якою потребує додаткових витрат.

Таким чином, суд доходить висновку, що необхідно змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), що буде відповідати інтересам сторін та не буде погіршувати їх матеріального стану.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

При цьому, суд зазначає, що починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припиняється стягнення аліментів на підставі рішення Березівського районного суду Одеської області від 11.07.2013 року.

Керуючись ст.ст.180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення та розміру аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений Березівським районним судом Одеської області від 11.07.2013 року з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити його у розмірі частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , ) .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27.06.2024 року.

Суддя І.А. Римар