Справа № 195/736/24
Провадження 2-н/195/17/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Колодіна Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

заявник ОСОБА_1 звернулася до Томаківського районного суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу, яким стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно 1281,50 грн. починаючи з дня подання заяви до суду та до повноліття дитини, до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд, вивчивши заяву та наявні матеріали, вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно до вимог ч. 2 ст.161 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто Сімейним кодексом визначено право на звернення до суду з позовом (заявою) про стягнення аліментів матір`ю, батьком або опікуном у разі, якщо дитина мешкає разом із нею (ним).

Пунктом 4) ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб .

Так, у заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів заявник ОСОБА_1 посилається те, що діти зареєстровані та по теперішній час фактично проживають з нею за однією адресою. З моменту припинення спільного життя з ОСОБА_2 , їхні діти мешкають постійно з нею і знаходяться на повному її утриманні. У зв`язку з тим, що діти мешкають з нею, а батько відмовляється надавати їй матеріальну допомогу на утримання синів у належному розмірі, вона вимушена провадити стягнення у примусовому порядку, так як в добровільному порядку вирішити це питання неможливо.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, заявниця ОСОБА_1 подавши заяву про видачу судового наказу не надала доказів того, що неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, що позбавляє суд можливості зробити висновки з цього питання та перевірити наявність у заявника права вимоги на стягнення аліментів, як у особи, з якою проживають неповнолітні діти.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову в видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, а також те, що вищезазначена заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, отже, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави передбаченої п. 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.163,165,166,258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://tm.dp.court.gov.ua/sud0442/

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Л.В. Колодіна

08.05.2024