26.06.2024 Справа № 363/1424/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Дьоміної О.П., при секретарі Ходасевич Д.К., заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці адвоката Д`яконової К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Д`яконової К.І., заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту перебування на утриманні,-

ВСТАНОВИВ:

22.03.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана заява, в якій ОСОБА_1 просила встановити факт перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, Донецької області. Так, в обґрунтування заяви заявниця посилалася на те, що 09.02.1991 року між ОСОБА_2 та нею - ОСОБА_3 було укладено шлюб, після реєстрації якого, заявниця змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_2 , останній за період з 29.01.1980 року займався трудовою діяльністю, його останнім місцем роботи було АТ «НОРД» м. Донецьк, де останній по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , працював на посаді заступника генерального директора з технічної політики головного інженера АТ «НОРД» та групи «НОРД». Померлий чоловік заявниці був годувальником у родині, заявниця станом на 2006 рік не працювала, пенсійних та інших виплат не отримувала. На теперішній час ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком та єдиним джерелом її доходу є пенсія, яка з надбавками складає 2 520 грн., мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 08.02.2024 року за №04 ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки в неї відсутні документи, які підтверджують перебування останньої на утриманні померлого годувальника. Таким чином ОСОБА_1 є непрацездатною особою, яка отримує пенсію за віком, не має можливості у позасудовому порядку перейти на пенсію у зв`язку зі втратою годувальника через відсутність документального підтвердження перебування її на утриманні померлого годувальника. Збирання вказаних доказів ускладнюється тим, що з квітня 2014 року м. Донецьк є тимчасово окупованою територією, що свідчить про відсутність у заявниці реальної можливості отримати, зокрема, оновлену (актуальну) довідку органу місцевого самоврядування щодо проживання станом на 30.10.2006 (день смерті годувальника) разом з ОСОБА_2 . Встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить останній реалізувати своє право на перехід пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.03.2024 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд.

ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтвердила фактичні обставини, викладені в заяві, посилалася на те, що мешкала разом з чоловіком та дітьми, всі вони були зареєстровані за однією адресою, в них був спільний побут, взаємні права й обов`язки. Вона дійсно перебувала на утриманні свого чоловіка, який працював генеральним директором з технічної політики головним інженером АТ «НОРД» в м. Донецьку, в неї, як дружини та матері було відсутнє інше джерело доходів, крім допомоги померлого, оскільки вона не працювала та займалася утриманням дітей та господарства. Саме померлий чоловік взяв на себе обов`язок щодо утримання її та дітей, крім того, заявниця отримувала пенсію по втраті годувальника на сина ОСОБА_5 , 1993 року народження, з 31.10.2006 року, після смерті чоловіка. В теперішній час, вона пенсіонер, отримує пенсію, розмір якої складає 2 780 грн. і має бажання перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. ОСОБА_1 зверталася до ГУПФ України у Київській області з відповідною заявою, але отримала відмову тому, що не має документів про те, що перебувала на утриманні годувальника. Заявниця має такі документи, які долучені нею до заяви, але ці документи датовані 2006 роком і оновити їх вона не має можливості із-за тимчасової окупації м. Донецька, а відтак вимушена звернутися до суду.

Представник заявниці адвокат Д`яконова К.і. вимоги, викладені в заяві підтримала в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6 показала в суді, що знає родину ОСОБА_4 з 1999 року, її донька ОСОБА_7 та син заявниці ОСОБА_8 одружилися в 2007 році. До 2004 року свідок разом з донькою та чоловіком мешкали в м. Донецьку, спілкувалися з родиною заявниці, оскільки їх діти товаришували та мали намір одружитися. Дійсно, в родині ОСОБА_4 працював лише чоловік - ОСОБА_2 , який займав керівну посаду в АТ «НОРД» та мав відповідний дохід, ОСОБА_1 не працювала, займалася вихованням дітей та утриманням господарства і лише після смерті чоловіка, влаштувалася на роботу.

Представник заінтересованої особи: Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що заінтересована особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, враховуючи, що заявниця та представник не заперечували щодо розгляду справи за відсутності представника ГУПФ України в Київській області, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності її представника.

Вислухавши заявницю, її представника та свідка, дослідивши письмові доказі, додані до заяви, суд приходить до наступних висновків:

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 09.02.1991 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 48 років у м. Донецьку помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис за №191 (а.с. 16).

Як вбачається з копії трудової книжки та довідки за №405 від 06.11.2006 року, ОСОБА_2 розпочав свою трудову діяльність в 1980 році, а з 26.10.1989 року по день смерті працював в АТ «НОРД», остання посада, яку він займав заступник генерального директора з технічної політики головний інженер (а.с. 9-13).

Згідно довідок про заробітну плату для обчислення пенсії за №406 та за №407 від 06.11.2006 року - за період з 1991 року по 1996 рік заробітна плата ОСОБА_2 , яка враховується при обчисленні пенсії склала - 12 024,88459 грн., а за період з 1995 року по 2000 рік 44 308,21800 грн. (а.с. 14-15). Вказані обставини підтверджуються також довідкою форми ОК-5 від 08.05.2024 року.

Відповідно до довідки за №243 від 20.12.2006 року - станом на 30.10.2006 року за адресою: АДРЕСА_2 , були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с. 24).

Як вбачається з копії трудової книжки за період з 1998 року по 2006 рік ОСОБА_1 трудовою діяльністю не займалась (а.с. 17-18). Вказані обставини підтверджуються також довідкою форми ОК-5 від 03.06.2020 року (а.с. 19).

Згідно довідок Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецьк ОСОБА_1 отримувала пенсію по втраті годувальника на сина ОСОБА_5 , 1993 року народження (а.с. 22, 23).

Як вбачається з інформації з Порталу електронних послуг ПФУ станом на 23.01.2024 року ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком у розмірі 2520 грн. (а.с. 21).

Рішенням ГУПФ України у Київській області від 08.02.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки до заяви не долучено документи про перебування заявниці на утриманні померлого годувальника (а.с. 25).

Згідно зі ст. 315 ЦПК України - суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При цьому окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, передбачено ч. 1 ст. 293 ЦПК України.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні, можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення (Постанова ВП ВС у справі за №161/853/19 від 08.11.2019 року). При цьому, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а саме факт перебування на утриманні у померлого чоловіка. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або є особами з інвалідністю.

Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 2 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, отриманих під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 по 21.02.2014 за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною другою вказаної норми - непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Аналіз зазначених норм статей дає підстави для висновку про те, що чоловік (дружина) став непрацездатним, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мають право на отримання пенсії за їх вибором: за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника (за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника).

Отже, ОСОБА_1 як така, що досягнула пенсійного віку відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отримує пенсію за віком, при цьому, вона має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 . Однак, ГУПФ України у Київській області було відмовлено заявниці у такому переході з одного виду пенсії на інший, оскільки нею не було долучено документів про перебуванні на утриманні годувальника.

Відповідно до п. 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року за №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року за №13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. За документом, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у п. 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (п. 2.11. Порядку).

Порядком №22-1 передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, заявниця посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , проживала та була зареєстрована з ним та двома синами спільно за однією адресою, а також на те, що заробітна плата її чоловіка була постійним та основним джерелом для існування родини, оскільки доходи померлого чоловіка були значними, він обіймав керівну посаду в АТ «НОРД» і з 1998 року по 2006 рік заявниця не працювала взагалі та не отримувала будь-якого іншого доходу, займалася вихованням дітей та веденням домашнього господасртва, після смерті чоловіка в 2006 році отримувала пенсію по втраті годувальника на молодшого сина ОСОБА_5 , 1993 року народження. Все зазначене підтвердила в суді і допитана як свідок ОСОБА_6 .

Таким чином, встановлення факту перебування на утриманні чоловіка заявниці необхідно не для отримання загалом пенсії (пенсію за віком вона вже отримує), а для можливості переходу з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника).

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України - суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження факту перебування на утриманні, його встановлення не пов`язується з вирішенням спору, оскільки ГУПФ у Київській області не оскаржує право заявниці на отримання пенсії, а встановлення заявленого факту є необхідним для подальшого подання нею документа, що засвідчував би перебування її на утриманні померлого чоловіка, і встановлення вищевказаного факту в порядку окремого провадження не суперечить нормам процесуального права, тому дана справа має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт перебування заявниці на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак, оскільки встановлення факту перебування заявниці на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , має для неї юридичне значення і потрібне для переходу з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника), суд вважає за необхідне встановити факт перебування заявниці на утриманні чоловіка ОСОБА_2 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4,10,12,76,263-265, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Д`яконової К.І., заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту перебування на утриманні- задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області, , юридична адреса:08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10.

Головуюча суддя О.П. Дьоміна