ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2343/20
Провадження № 2-ві/210/4/24
У Х В А Л А

іменем України

16 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сільченко В.Є.

секретаря судового засідання Козіної В.А.

за участі:

заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про відвід судді Чайкіної О.В., -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшла дана заява про відвід.

В судовому засіданні особи, що заявили відвід відповідач та його представники (за первинним позовом) заяву про відвід підтримали та пояснили, що раніше у справі даній судді вони вже заявляли відвід, який (на їх думку) досі не розглянутий, а тому заявили даний відвід.

Нерозглянутим минулий відвід вважають з тих підстав, що, хоча вказаний відвід був розглянутий суддею Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу з винесенням відповідної ухвали, на їх переконання, відвід, оскільки він був заявлений раніше, ніж за 3 дні до призначеного судового засідання, повинен був бути розглянутий суддею іншого суду, аніж Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу шляхом направлення даного відводу до апеляційного суду для визначення підсудності заяви про відвід, оскільки, на їх думку, усі судді Дзержинського районного суду є суддями, які входять до поняття «склад суду», який може у подальшому розглядати дану справу, а тому не можуть розглядати даний відвід, оскільки згідно ст.40 ЦПК України, вирішення питання про відвід проводиться суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Таким чином, раніше заявлений ними відвід був розглянутий неналежним складом суду, а тому вважають його нерозглянутим.

Додатково аргументуючи свою позицію, посилаються на норми ст.81 КПК України, згідно якої прямо зазначається, що відвід розглядається «іншим суддею цього ж суду». Тому, оскільки у ЦПК України такого прямого зазначання не робиться, вважають, що цим законодавець додатково підкреслює, що в порядку ЦПК України, у випадку, якщо відвід заявлено раніше, ніж за 3 дні до засідання, заяву про відвід не може розглядати інший суддя цього ж суду, а вона підлягає направленню до апеляційного суду для визначення підсудності і подальшого розгляду у іншому суді, аніж той, де здійснює правосуддя суддя, якому заявлено відвід.

З цих же підстав вважають, що і даний суд неправомочний розглядати вказану заяву.

Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши надану суду заяву про відвід судді доходить наступних висновків:

Як видно з пояснень учасників судового засідання, вони вважають, що, фактично, з моменту подачі ними заяви про відвід, виник новий позов (спір), у якому стороною є суддя, а тому такий позов не може бути розглянутий у цьому ж суді, оскільки, згідно ЦПК України, справи, у якій стороною є суддя цього ж суду, підлягають направленню до іншого суду.

Крім того, заявники, тлумачачи норми права в контексті даної справи, фактично ототожнюють поняття «суддя», «суд» та «склад суду», з чим неможливо погодитися виходячи з наступного:

Згідно ч.3 ст.40 ЦПК України, «якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається. Такому судді не може бути заявлений відвід».

Вказаною нормою дійсно визначається, що розгляду відводу здійснюється «суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу», проте жодним чином не вказується на необхідність направлення справи для визначення підсудності до апеляційного суду чи будь-яким іншим чином визначати підсудність справи про відвід.

Більш того, там же вказується, що такий суддя визначається «у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу». При цьому, вказаною статтею ЦПК України визначається порядок авторозподілу справ, які вже надійшли до того чи іншого суду і не передбачається його направлення до іншого суду.

Фактично, справа може бути направлена до іншого суду тільки у випадку, коди неможливо визначити іншого суддю, який може розглядати ту чи іншу справу (заяву).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскільки нормами ЦПК України не передбачено необхідність направлення такої заяви для визначення підсудності до апеляційного суду, таке направлення є неможливим.

Крім того, суд не погоджується з позицією заявників щодо того, що з моменту подачі ними заяви про відвід, виник новий позов (спір), у якому стороною є суддя, оскільки ніякого спору про право у даному випадку не виникає і ніяких позовних заяв до судді не подається. Фактично, єдиним питанням, яке вирішується при розгляді заяви про відвід є розгляду питання щодо наявності чи відсутності підстав сумніватися у неупередженості судді з боку стороннього, поінформованого, розсудливого спостерігача, що само по собі не містить жодного предмету спору чи позовних вимог в сенсі, визначеному ЦПК України, а тому відсутні будь-які підстави вважати, що у випадку заявлення судді відводу виникає інший цивільно-правовий спів, у якому стороною є суддя, а тому для його вирішення справу необхідно передавати до іншого суду.

Крім того, суд не погоджується з тлумаченням та фактичним ототожненням заявниками понять «суд», «суддя» та «склад суду» з наступних підстав:

Згідно ч.2 ст.40 ЦПК України, «питання про відвід судді вирішує суд, який вирішує справу».

Згідно ч.3 ст.40 ЦПК України, «якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду (…)».

Отже, за змістом вказаних норм права поняття «суд», «суддя» та «склад суду» розрізняються та не є тотожними.

При цьому, поняття «суд» в сенсі фізично розташованого органу судової влади у вигляді будівлі, приміщення з певним штатом співробітників апарату установи та суддів, які здійснюють свої процесуальні функції у такому приміщенні (будівлі), не є процесуально тотожним поняттю «суд», як процесуально-правомочного визначення конкретної особи (судді) чи кола осіб (колегії суддів, складу присяжних, тощо), визначеного законом для розгляду конкретної справи у конкретний проміжок часу, необхідного для такого розгляду. І хоча вказані особи (згідно ст.15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» діють «як суд», вони не є тотожними поняттю та не діють від імені такого суду, як фізичної державної установи, організації, тощо, а діють виключно від імені держави Україна як представникигілки судової влади, будучи визначеними у встановленому порядку для вирішення конкретної справи, що фізично вирішується у тому чи іншому фізично визначеному місці).

Саме в цьому сенсі суд тлумачить вказані поняття, а тому не може погодитися з тлумаченням заявників, що «Дзержинський районний суд», як установа, включає до свого складу, постійно, усіх суддів, які здійснюють у ньому свої повноваження, а тому усі вони входять до поняття «склад суду», і, відповідно, згідно ч.3 ст.40 ЦПК України, не можуть розглядати заяви про відвід судді цього ж суду.

Таким чином, суд доходить до висновку, що раніше заявлений судді Чайкіній О.В. відвід був розглянутий належним складом суду та в належний спосіб, а тому джана заява про відвід носить повторний характер та ґрунтується на тих же самих підставах та фактах, як і раніше заявлена та розглянута.

Стосовно ж посилань заявників на неналежну (на їх думку) поведінку судді Чайкіної О.В. в судовому засіданні, суд не оцінює вказані доводи, так як вони вже були предметом оцінки в ході раніше заявленого відводу, щодо якого, як зазначалося вище, суд не погоджується з думкою заявників про його розгляд неналежним складом суду, а тому не може розглядати ці ж аргументи повторно.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про відвід судді Чайкіної О.В. залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. Є. Сільченко