Номер провадження: 22-з/813/169/24
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
18.06.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Губар Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Богданової-Пуфф Тетяни Дмитрівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» (до зміни назви - АТ «Альфа-Банк») про визнання припиненими правовідносин та зобов`язань за кредитним і іпотечним договорами та скасування обтяжень нерухомого майна іпотекою,
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до АТ «Сенс Банк» про визнання припиненими правовідносин та зобов`язань за кредитним і іпотечним договорами та скасування обтяжень нерухомого майна іпотекою.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, АТ «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» - залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2023 року - залишено без змін.

17.03.2024 року, через підсистему «Електронний суд», від представника ОСОБА_1 - адвоката Богданової-Пуфф Тетяни Дмитрівни до апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій адвокат просила стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені останнім у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді, а саме: на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 50 000 гривень та на витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розмірі 10 000 гривень.

Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що 01 лютого 2022 року Адвокат Богданова-Пуфф Тетяна Дмитрівна з однієї сторони та Клієнт ОСОБА_1 з іншої сторони, уклали Договір про надання правової допомоги № 30, до якого 25 травня 2023 року було укладено Додаткову угоду № 9, предметом якої, згідно п.1.1., є оплата послуг Адвоката при наданні професійної правничої допомоги Клієнту по цивільній справі № 947/20159/22 за апеляційною скаргою АТ «Сенс Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2023 року. Дана угода регулює оплату послуг Адвоката, що повинна бути здійснена Клієнтом до 01 березня 2024 року в розмірі 50 000 гривень, що є фіксованою сумою гонорару Адвоката. Згідно п.1.4 Додаткової угоди № 9 до Договору фактичні витрати Адвоката, пов`язані з наданням правової допомоги (транспортні розходи, відрядження, роздрукування та сканування матеріалів, відправлення поштової кореспонденції, інші витрати, відповідно до вимог Адвоката) оплачуються додатково в розмірі фіксованої суми 10 000 грн. Крім того, заявник зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу заявлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в Одеському апеляційному суді в зв`язку із розглядом справи становить 50 000 грн.

До відповідної заяви заявником додано копію ордеру серії ВН № 1229669 від 01 березня 2023 року, копію довіреності від 25 січня 2024 року, копію договору про надання правової допомоги № 30 від 01 лютого 2022 року, копію додаткової угоди № 9 до даного договору від 25 травня 2023 року та документи на підтвердження надіслання заяви з додатками учасникам справи.

03.04.2024 року через засоби електронного зв`язку, представник АТ «Сенс Банк» направив до апеляційного суду клопотання про зменшення розміру судових витрат, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення або зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн.

В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначає, що заявлені 60 000 грн вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу є неспіврозмірними з ринковими цінами послуг адвоката, справа щодо звернення стягнення не є складною, так як практика вже сформована роками, а тривалий час розгляду справи не залежить від позивача. Окрім того, правова позиція по справі вже сформована при розгляді у суді першої інстанції, а за таких підстав підготовка до апеляційного провадження не є складною, а заявлені витрати є ніщо як безпідставне збагачення.

Згідно положень ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки розгляд апеляційної скарги на ухвалу здійснювався з викликом учасників справи у судове засідання, то з метою додержання процесуальних прав сторін розгляд цієї заяви проводиться з повідомленням учасників справи.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 18.06.2024 року на 15:30 год. представник АТ «Сенс Банк»не з`явився, про причини неявки апеляційний суд в установленому порядку не повідомив, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відео-конференції не виявив та заяв про відкладення судового засідання не подавав.

Присутня в судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Богданова-Пуфф Т.Д. не заперечувала проти розгляду справи за фактичною явкою сторін.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, колегія суддів приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Серед основних засад цивільного судочинства визначено, зокрема принципи верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80, 89 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Крім того, в ч. 1 ст. 58 ЦПК України закріплено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2023 року по справі № 390/1648/20 звертає увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до АТ «Сенс Банк» про визнання припиненими правовідносин та зобов`язань за кредитним і іпотечним договорами та скасування обтяжень нерухомого майна іпотекою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, АТ «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

24.10.2023 року, через підсистему «Електронний суд», від представника ОСОБА_1 - адвоката Богданової-Пуфф Тетяни Дмитрівни до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого адвокат просила апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Також у відзиві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в Одеському апеляційному суді в зв`язку із розглядом справи № 947/20159/22 становить 50 000 грн.

До даного відзиву адвокат додала ордер серії ВН № 1229669 від 01 березня 2023 року, що підтверджує повноваження адвоката Богданової-Пуфф Т.Д. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді на підставі договору про надання правової допомоги № 30 від 01.02.2022 року.

30.12.2023 року, через підсистему «Електронний суд» адвокатом Богдановою-Пуфф Т.Д. на адресу Одеського апеляційного суду надіслано клопотання про поновлення процесуальних строків та долучення письмових доказів до матеріалів цивільної справи № 947/20159/22.

Судове засідання, яке було призначено на 24.10.2023 року не відбулось у зв`язку з залученням судді Таварткіладзе О.М. до проходження підготовки суддів судових палат у цивільних справах, відповідно до Календарного плану підготовки суддів для підтримки кваліфікації на 2023 рік та було відкладено на 12.03.2024 року.

12.03.2024 року адвокат Богданова-Пуфф Т.Д., як представник позивача ОСОБА_1 , брала участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що тривало з 17:29 год. по 18:14 год.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» - залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2023 року - залишено без змін.

17.03.2024 року, через підсистему «Електронний суд», від представника ОСОБА_1 - адвоката Богданової-Пуфф Тетяни Дмитрівни до апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій адвокат просила стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені останнім у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді, а саме: на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 50 000 гривень та на витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розмірі 10 000 гривень.

Згідно наданих адвокатом доказів вбачається наступне.

Так, згідно п. 1.1 Договору про надання правової допомоги № 30 від 01 лютого 2022 року, що укладений між Богдановою-Пуфф Тетяною Дмитрівною та ОСОБА_1 , Адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу, в тому числі за окремими дорученнями Клієнта для забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта у будь-якому статусі: по-цивільному, господарському, адміністративному, справах про адміністративні правопорушення та кримінальному провадженнях.

Відповідно до п. 5.1 оплата послуг Адвоката здійснюється Клієнтом за умовами Додаткових угод, які є невід`ємною частиною даного Договору, що є гонораром Адвоката та поверненню не підлягає.

25 травня 2023 року між Богдановою-Пуфф Тетяною Дмитрівною та ОСОБА_1 було укладено та підписано додаткову угоду № 9 до Договору про надання правової допомоги № 30, предметом якої є оплата послуг Адвоката при наданні професійної правничої допомоги Клієнту по цивільній справі № 947/20159/22.

Відповідно до п. 1.2. дана угода регулює оплату послуг Адвоката, що повинна бути здійснена Клієнтом до 01 березня 2024 року в розмірі 50 000 гривень (п`ятдесят тисяч гривень) 00 коп., що є фіксованою сумою гонорару Адвоката за надання професійної правничої допомоги в Одеському апеляційному суді щодо предмета договору.

Згідно п. 1.4 Додаткової угоди № 9 фактичні витрати Адвоката, пов`язані з наданням правової допомоги (транспортні розходи, відрядження, роздрукування та сканування матеріалів, відправлення поштової кореспонденції, інші витрати, відповідно до вимог Адвоката) оплачуються додатково в розмірі фіксованої суми 10 000 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) до 01 березня 2024 року.

Дана угода не скасовує та не звужує положень Договору № 30 від 01 лютого 2022 року, окрім сплати послуг Адвоката, порядку розрахунку в частині предмета договору.

Детального опису робіт (наданих послуг) представлено не було.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з наступного.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу, що направлено за допомогою підсистеми «Електронний суд», представником ОСОБА_1 - адвокатом Богдановою-Пуфф Тетяною Дмитрівною до апеляційного суду зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в Одеському апеляційному суді в зв`язку із розглядом справи № 947/20159/22 становить 50 000 грн.

12.03.2024 року апеляційним судом за результатом перегляду справи ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» - залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2023 року - залишено без змін., тобто мета надання адвокатом Богдановою-Пуфф Т.Д. правової допомоги ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції досягнута.

17.03.2024 року, через підсистему «Електронний суд», від представника ОСОБА_1 - адвоката Богданової-Пуфф Тетяни Дмитрівни до апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу, а також подала докази таких витрат, тобто в строк, що передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

За таких обставин, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Як вже зазначалось, основними критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

При вирішенні питання щодо розподілу вказаних витрат суд апеляційної інстанції враховує, що предметом дослідження у справі було виконання позивачем як боржником по кредитним зобов`язанням своїх зобов`язань у повному обсязі, шляхом сплати суми заборгованості, визначеної рішенням суду. Відзив на апеляційну скаргу у справі підписаний та поданий представником ОСОБА_1 - адвокатом Богдановою-Пуфф Т.Д., яка представляла інтереси позивача у суді першої інстанції, тобто знайома з матеріалами справи та у адвоката наявна сформована позиція по справі, яка викладена представником при розгляді справи у суді першої інстанції.

Справа до розгляду в суді апеляційної інстанції призначалась двічі: на 24.10.2023 року та на 12.03.2024 року.

Судове засідання, що було призначене на 24.10.2023 року, не відбулось у зв`язку з залученням судді Таварткіладзе О.М. до проходження підготовки суддів судових палат у цивільних справах, відповідно до Календарного плану підготовки суддів для підтримки кваліфікації на 2023 рік та було відкладено на 12.03.2024 року.

Судове засідання, що було призначене на 12.03.2024 року, в якому приймала участь адвокат Богданова-Пуфф Т.Д., як представник ОСОБА_1 та в якому було розглянуто справу, з урахуванням часу перебування колегії суддів у нарадчій кімнаті тривало біля 45 хвилин.

Між тим, апеляційний суд вважає частково слушними посилання відповідача про завищений розмір заявлених позивачем судових витрат на правову допомогу щодо складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.

Приймаючи до уваги критерії розумності і співмірності судових витрат, апеляційний суд зазначає, що вказані представником позивача витрати до стягнення з АТ «Сенс Банк», зокрема на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 50 000 грн та на витрати пов`язані з іншими процесуальними діями у сумі 10 000 грн, що всього становить 60 000 грн, є такими, що у повній мірі не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру.

Щодо зауваження представника АТ «Сенс Банк» про зменшення судових витрат на правничу допомогу адвоката до 5000 грн, то суд вказує, що стороною позивача надано до суду докази понесених витрат на правничу допомогу адвоката по даній справі та співмірність, дійсність і обґрунтованість таких витрат в більшій мірі знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. У зв`язку з чим, відповідні доводи відповідача судом не приймаються.

Як вже зазначалось, адвокат Богданова-Пуфф Т.Д. представляла інтереси ОСОБА_1 у суді першої інстанції у цій справі і є обізнаною із законодавством, яким врегульовуються спірні правовідносини та судовою практикою, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання адвокатом послуг в межах їх повторного вивчення.

При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 19 закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є:

- надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення;

- надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні;

- представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні;

- представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами;

- представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;

- надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Отже витрати адвоката, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, а саме: транспортні розходи, відрядження, роздрукування та сканування матеріалів, відправлення поштової кореспонденції, інші витрати, відповідно до вимог адвоката, не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст.ст. 1, 19 Закону №5076-VI, а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Крім того, документального підтвердження зазначених витрат представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення не надано.

Ураховуючи підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу, участь адвоката в одному судовому засіданні, застосувавши принцип співмірності відповідно до статті 137 ЦПК України, фактичний об`єм виконаної роботи та її складність, а також кінцевий результат розгляду справи, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення заяви представника позивача та вважає справедливим стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені на стадії апеляційного провадження, у розмірі 12 000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Богданової-Пуфф Тетяни Дмитрівни про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат - задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені на стадії апеляційного провадження, у розмірі 12 000 (дванадцяти тисяч) гривень.

В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складено: 25.06.2024 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова