УХВАЛА

25 червня 2024 року

м. Київ

справа № 752/902/21

провадження № 61-6715ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В.

розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області

від 22 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду

від 28 лютого 2024 року всправі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором та

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -

ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_2

14 047,47 дол. США заборгованості за договором про надання юридичних послуг від 27 вересня 2013 року, з яких: 11 315,48 дол. США - основна заборгованість, 2 731,99 дол. США - 3 % річних від простроченої суми боргу; 1 806 106,42 грн заборгованість у вигляді 5 % від ринкової вартості присудженого майна за цивільними справами № 372/4917/13-ц та

№ 2-1316/12, з яких: 407 382,50 грн - заборгованість у вигляді 5 % від ринкової вартості присудженого ОСОБА_2 майна в справі № 372/4917/13-ц, 659 393,50 грн - заборгованість у вигляді 5 % від ринкової вартості присудженого ОСОБА_2 майна в справі № 2-1316/12,

257 584,52 грн - інфляційне збільшення суми боргу в вигляді 5 % від ринкової вартості присудженого ОСОБА_2 майна в справі № 372/4917/13-ц, 315 837,28 грн - інфляційне збільшення суми боргу в вигляді 5 % від ринкової вартості присудженого ОСОБА_2 майна в справі № 2-1316/12;

69 980,41 грн - 3 % річних від простроченої суми боргу в вигляді 5 % від ринкової вартості присудженого ОСОБА_2 майна в справі

№ 372/4917/13-ц; 95 928,21 грн - 3 % річних від простроченої суми боргу в вигляді 5 % від ринкової вартості присудженого ОСОБА_2 майна в справі № 2-1316/12; судовий збір у розмірі 10 500,00 грн; витрати на проведення оцінки в розмірі 13 000,00 грн; витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 264,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Вказував, що 27 вересня 2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг, за умовами якого він як виконавець прийняв на себе зобов`язання з надання відповідачці як замовнику юридичних послуг, а остання зобов`язалася прийняти та оплатити надані юридичні послуги в обсязі та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до пункту 2.1 договору вартість юридичних послуг узгоджується виконавцем та замовником додатково та зазначається в актах прийняття-передачі юридичних послуг до цього договору. Вартість юридичних послуг, яка зазначається у вказаних актах, встановлюється в національній валюті (гривні) з визначенням грошового еквівалента в доларах США. Сторони домовились, що сума, яка підлягає сплаті виконавцю за договором у гривні, визначається за офіційним курсом гривні до відповідної валюти, встановленим Національним банком України (далі - НБУ) на день платежу.

24 вересня 2014 року сторони підписали акт прийняття-передачі послуг № 1 до договору про надання юридичних послуг від 27 вересня 2013 року. Загальна вартість наданих виконавцем послуг становить 24 000,00 дол. США, які підлягали сплаті протягом 30 днів з моменту підписання сторонами вказаного акта.

Незважаючи на те, що виконавцем були виконані зобов`язання за договором, претензій та зауважень до яких замовник не мав, оплата наданих послуг була здійснена лише частково на суму 12 684,52 дол. США в період з 12 грудня

2014 року до 10 січня 2019 року. Сума основної заборгованості відповідача становить 11 315,48 дол. США.

Крім того, сторони домовились, що в випадку присудження майна на користь відповідачки, остання зобов`язується протягом 10 днів з моменту настання відповідної обставини (прийняття судового рішення тощо) сплатити 5 % від ринкової вартості майна (але не нижче оціночної вартості), що визначається на момент присудження відповідного майна (пункт 2.2 договору).

Позивач стверджував, що сума заборгованості відповідачки у вигляді 5 % від ринкової вартості присудженого майна за цивільними справами

№ 372/4917/13-ц та № 2-1316/12 становить 1 066 776,00 грн.

22 листопада 2022 року рішенням Обухівського районного суду Київської області в задоволенні позову відмовлено.

28 лютого 2024 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року залишено без змін.

04 травня 2024 року ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

20 травня 2024року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних у ній недоліків, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження; для сплати судового збору.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

06 червня 2024 року ухвалою Верховного Суду продовжено заявнику строк на усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду

від 20 травня 2024 року.

11 червня 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту якого та доданих до нього додатків встановлено виконання особою, яка подає касаційну скаргу, вимог ухвали.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтовано тим, що постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року отримано заявником 05 квітня 2024 року. Касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 04 травня 2024 року. На підтвердження надано докази.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду

від 28 лютого 2024 року складений 08 березня 2024 року (інша дата в судовому рішенні не зазначена), останнім днем на її касаційне оскарження

є 08 квітня 2024 року.

З доданої до заяви на усунення недоліків копії листа Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року № 06.2-01/1002/2024, встановлено, що копію оскаржуваної постанови заявник отримав саме 05 квітня 2024 року.

З урахуванням дати прийняття та складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, дати його отримання, дати подання касаційної скарги, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню відповідно до статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 911/3681/17,

від 19 листопада 2019 року в справах № 911/3680/17 та 911/3677/17,

від 29 червня 2021 року в справі 904/3405/19, в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 161/15679/15-ц, від 14 грудня 2018 року в справі № 161/15679/15-ц, від 23 січня 2019 року в справі № 355/385/17,

від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 906/190/19, від 17 червня 2020 року в справі № 916/1689/17, від 11 серпня 2020 року в справі № 910/13193/19, від 26 листопада 2020 року в справі

№ 818/1718/17, від 17 червня 2021 року в справі № 925/460/20, від 23 грудня 2021 року в справі № 522/10647/15-ц, від 18 січня 2022 року в справі

№ 922/2718/20, від 03 серпня 2022 року в справі № 409/647/17, від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11, у постановах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року в справі № 3-269гс16, від 09 листопада 2016 року в справі № 362/4015/15-ц, від 29 березня 2017 року в справі № 6-1996цс16,

від 08 листопада 2017 року в справі № 6-2891цс16, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови в відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови в відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 та витребування матеріалів справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 у строк на касаційне оскарження рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року та постанови Київського апеляційного суду

від 28 лютого 2024 року.

Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року.

Витребувати із Обухівського районного суду Київської області цивільну справу № 752/902/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

Є. В. Петров

В. В. Пророк