Справа № 740/2691/23
Провадження № 6/740/70/24
УХВАЛА

17 грудня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменка Євгенія Олександровича, боржник ОСОБА_1 , заінтересована сторона Національна служба здоров`я України, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

установив:

13.12.2024 головний державний виконавець Пархоменко Є. О. звернувся до суду з указаним поданням, в якому просив установити тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України до погашення ним боргу в повному обсязі.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Ніжинському ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного МРУ Міністерства юстиції перебуває на виконанні виконавче провадження № 74960784 з примусового виконання виконавчого листа № 2/740/1371/23 від 22.01.2024, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Національної служби здоров`я України боргу в розмірі 23 981,56 грн.

13.05.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та за вих. № 118165 направлено боржнику для виконання та стягувачу до відома, що підтверджується квитанцією ПАТ «Укрпошта» за номером відправлення № 012.

13.05.2024 державним виконавцем накладено арешт на виявлені рахунки боржника. Після направлення платіжних інструкцій до банківських установ на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 12 601,15 грн (залишок боргу становить 12 760,34 грн).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником зареєстровано 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , але суми боргу недостатньо для здійснення стягнення на єдине житло.

09.12.2024 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до Управління соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області.

Разом з тим, жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, боржником самостійно не вчинено. Таким чином, ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання рішення суду та не вчиняє жодних дій, спрямованих на таке виконання у виконавчому провадженні.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 грудня 2024 року вказане подання прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 17 грудня 2024 року 16-00 год.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути без його участі.

Перевіривши отримані матеріали, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення платежів.

Статтею 441 ЦПК України встановлено, що т имчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч. 1 4 цієї статті).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Отже, право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржником від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Надаючи оцінку пропорційності застосування заходів обмеження особистої свободи особи, Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц дійшов таких висновків.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином.

Щодо пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, ЄСПЛ у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення від 13 листопада 2003 року у справі «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, п. 78-82).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (рішення ЄСПЛ від 23 червня 1981 року в справі «ЛеКонт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (LeCompte, VanLeuvenandDeMeyere v. Belgium), Series A, № 43, п. 60).

Зміст зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику ЄСПЛ, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь яких обставин.

Обґрунтовуючи подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, державний виконавець посилається на ухилення ним від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, і що він не вчинив самостійно жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Зі змісту ст. 76 ЦПК України та п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» убачається, що на виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Утім державним виконавцем не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником ОСОБА_1 своїх обов`язків зі сплати залишку боргу в сумі 12 760,34 грн та його ухилення від виконання рішення суду в цій частині, ураховуючи часткове погашення за вказаним рішенням суду в розмірі 12 601,15 грн, тобто половини суми від визначеної судом.

Сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

Крім того, матеріали подання державного виконавця не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження належного сповіщення боржника ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження.

За твердженням державного виконавця, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за вихідним № 118165 направлена боржнику для виконання та стягувачу до відома, що підтверджується квитанцією ПАТ «УКРПОШТА», відправлення № 012, однак при перевірці статусу відстеження відправлення за вказаним номером не виявилося за можливе, оскільки «дані про відправлення за номером 012 на цей час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього, повинен вже відбутись та бути об`єктивно наявним та доведеним, що має вбачатись з матеріалів виконавчого провадження.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжується до теперішнього часу.

Наведені обставини свідчать про відсутність співмірності покладених обов`язків боржника щодо погашення ним боргу в повному обсязі із наслідками можливого застосування до нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

За таких обставин, у задоволенні подання головного державного виконавця Пархоменка Є. О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві на виїзду за межі України слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 259 - 261, 441 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні подання головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменка Євгенія Олександровича, боржник ОСОБА_1 , заінтересована сторона Національна служба здоров`я України, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя І. М. Шевченко