УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"23" грудня 2024 р. м.Житомир

Богунський районний суд м.Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» звернулося до Богунського районного суду м.Житомира з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-111723432 від 29.10.2021 в розмірі 70,288,39 грн, та за кредитним договором №014-RO-82-116194039 від 28.11.2021 в розмірі 56270,02 грн, яка існувала станом на 22.05.2023, та право на яку було передано позивачу від АТ «Райффайзен Банк» за договором відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 04.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

Від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, яка мотивована тим, що з 19.10.2023 стосовно ОСОБА_1 було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність №906/962/23, що розглядалася у Господарському суді Житомирської області. Із 05.03.2024 ОСОБА_1 звільнений від боргів, а вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установленому Кодексом України з процедур банкрутства строк, зокрема, і ті, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» у даній справі, вважаються погашеними.

Суд, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, встановив таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 прийнято до розгляду заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.10.2023 відкрито провадження у справі №906/962/23 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну. Зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника надати суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів, до 19.11.2023, докази виявлення, складення опису майна (проведення інвентаризації) та визначення його вартості. Постановлено офіційно оприлюднити повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у встановленому законодавством порядку.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.03.2024 клопотання ОСОБА_1 від 23.01.2024 про закриття провадження у справі про неплатоспроможність задоволено; закрито провадження у справі №906/962/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; припинено процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 ; припинено повноваження керуючої реструктуризацією боргів боржника арбітражної керуючої Белінської Наталії Олександрівни; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_1 з 05.03.2024. Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання, повний текст ухвали складено та підписано 06.03.2024.

Відповідно до ч. 6 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника:

1) пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом;

2) арешт майна боржника та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про неплатоспроможність, а попередньо накладені арешти та обмеження можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду;

3) припиняється нарахування штрафів та інших фінансових санкцій, а також відсотків за зобов`язаннями боржника;

4) здійснення корпоративних прав боржника та реалізація майнових прав відбуваються з урахуванням обмежень, встановлених цим Кодексом;

5) вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів;

6) строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав;

7) будь-яке відчуження та розпорядження майном боржника здійснюються виключно в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів. Фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме:

1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи;

2) сплати аліментів;

3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.

Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 922/928/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц викладено правовий висновок про те, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові в справі № 372/3584/16-ц від 26 червня 2018 року, за наявності порушеної господарським судом справи про банкрутство відповідача, цивільну справу за позовом до такого відповідача не можна порушити, а в разі її порушення, справа підлягає закриттю.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 01 червня 2023 року у справі № 908/73/22 зазначено, що «відсутність провадження у справі про банкрутство боржника унеможливлює розгляд та задоволення заяви окремого кредитора поза межами провадження у справі про банкрутство такого боржника, оскільки визнання судом вимог кредитора потягне за собою наділення кредитора певним обсягом прав, які можуть бути реалізовані виключно в межах провадження у справі про банкрутство (включення його до реєстру вимог кредиторів, визначення черговості задоволення вимог, отримання інформації від арбітражного керуючого щодо провадження у справі, участь в загальних зборах кредиторів, задоволення вимог кредитора згідно з визначеною черговістю тощо)».

Як вказувалось вище, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за кредитним договором №014-RO-82-111723432 від 29.10.2021 в розмірі 70,288,39 грн, та за кредитним договором №014-RO-82-116194039 від 28.11.2021 в розмірі 56270,02 грн, яка існувала станом на 22.05.2023, та право на яку було передано позивачу від АТ «Райффайзен Банк» за договором відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022, тобто зобов`язання за кредитним договором у відповідача як перед банком, так і перед позивачем виникло до постановлення Господарським судом Житомирської області ухвали від 05.03.2024 у справі №906/962/23.

Згідно з п.1, 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка існувала до постановлення Господарським судом Житомирської області ухвали від 05.03.2024 у справі №906/962/23, якою ОСОБА_1 звільнено від боргів, а вимоги кредиторів вважаються погашеними. Водночас, позивачем не заявлено вимог, визначених ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства.

З огляду на зазначене суд доходить висновку, що провадження у цивільній справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, адже з такими вимогами позивач повинен був звертатися у межах справи про банкрутство відповідача. Розгляд вимог позивача як кредитора до відповідача як боржника поза межами справи про банкрутство неможливий, оскільки визнання судом вимог кредитора потягне за собою наділення кредитора певним обсягом прав, які могли бути реалізовані виключно в межах провадження у справі про банкрутство.

Суд роз`яснює, що згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З огляду на викладене та керуючись статтями 255, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Провадження у цивільній справі №295/13146/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Відповідно до ч.2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.А. Воробйова