Номер провадження 2/205/926/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2023 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що 09.12.2015 року ОСОБА_1 підписанням анкети-заяви приєднався до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Заявою підтверджується факт, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування у АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк).

На підставі вказаної анкети-заяви ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Таким чином, відповідач зобов`язання за Договором не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями умов Договору виникла заборгованість, яка станом на 27.09.2023 року складає 60 076,29 грн., з яких: 56 379,20 грн. заборгованість за тілом кредитом, 3 897,09 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, у розмірі 60 276,29 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Чебикіна С.В. надійшов відзив на позов, у якому заперечував проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що заборгованість за тілом кредиту у розмірі 56 379,20 грн. виникла у зв`язку з заволодінням вказаною сумою іншою невстановленою особою. Дізнавшись про це відповідач невідкладно 30.06.2020 року зателефонував на нагачу лінію Банку з метою блокування рахунку. Згідно з повідомленням позивача, яке надійшло засобами мобільного додатку «Приват24», кредитні картки відповідача заблоковані через спробу списання коштів третіми особами. Відповідач звертався до Банку з метою повернення незаконно списаних третіми особами коштів, але 18.08.2022 року та 25.08.2022 року позивач повідомив відповідача про неможливість повернення зазначених коштів. Відповідач нікому не передавав ПІН-код своєї кредитної картки або іншу інформацію, яка б дала змогу здійснити переказ коштів від його імені, а незаконне заволодіння коштами відбулося невстановленою особою після активації у мобільному додатку «Приват24» функції GPay. Також представник зазначив, що нарахування Банком відсотків є неправомірним, оскільки заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не підписані відповідачем, а також не містять дату їх видання, що свідчило б про ознайомлення ОСОБА_1 саме з викладеними в них умовами договору.

07.03.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій заперечував проти аргументів, викладених у відзиві. Заперечення обґрунтовані тим, що при укладенні кредитного договору сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору. З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитним рахунком: знімав кошти, розраховувався у торгівельній мережі, поповнював кредитний рахунок. 30.06.2022 року ОСОБА_1 по телефону звернувся до Банку з приводу несанкціонованого списання коштів з його картки на суму біля 57 000 грн. Прослуховуванням діалогів клієнта із співробітниками НОКЦ Банку встановлено, що ОСОБА_1 повідомив, що перейшов за посиланням для отримання допомоги від держави на суму 3 000 грн., яке отримав в чат-боті Telegram, на сайті ОСОБА_1 вибрав картку Універсальна і ввів чотири останні цифри номеру картки. Також ОСОБА_1 підтвердив операцію шляхом вводу паролю, який надійшов йому в SMS-повідомленні. Після цього без його відома з його картки було списано кошти. На підставі звернення відповідача 30.06.2022 року Банком сформовані заявки на повернення коштів на суми: 27 000 грн., 26 000 грн., 2 000 грн. За результатами розгляду вказаних заявок в поверненні коштів банком-еквайєром було відмовлено у зв`язку з проведенням спірних операцій з підтвердженням 3D Secure, а також небажанням еквайєра брати на себе відповідальність за операцію. З приводу шахрайських дій звернення ОСОБА_1 не надходили. ОСОБА_1 звернувся 30.06.2022 року з відповідною заявою до Фастівського РУП ГУНП у Київській області, яким було внесено відомості до ЄРДР за № 0000536 за ч. 1 ст. 190 КК України. У ході перевірки отриманої інформації встановлено, що станом на 30.06.2022 року ОСОБА_1 в особистому користуванні мав кредитну картку НОМЕР_1 (для авторизації в Банку використовувався номер мобільного НОМЕР_2 , який не змінювався). 30.06.2022 року з його карткового рахунку НОМЕР_1 були здійснені перекази на загальну суму 55 000 грн. з комісією 2 168 грн., а саме о 15:12:22 на суму 27 000 грн. (комісія 1048 грн.), о 15:14:02 на суму 26 000 грн. (комісія 1 040 грн.), о 15:14:48 на суму 2 000 грн. (комісія 80 грн.). Аналізом даних у ПК ЕAnti-fraudКС встановлено, що всі операції проведені з ручним вводом даних картки (номеру картки, терміну дії та CVV-коду) з підтвердженням 3D Secure. Операції проведені через термінал MONO011 (мерчант «Монобанк», процесінг «Універсал Банк»), у зв`язку з чим відслідкувати подальших рух коштів не надалося можливим. Крім того, операції проведені за допомогою електронного гаманця Google Pay, у якому 30.06.2022 року о 15:06:41 перед проведенням спірних операцій була токенізована картка НОМЕР_1 ОСОБА_1 Пароль та логін аканта Приват24 клієнта ОСОБА_1 при проведенні спірних операцій не змінювався. У ході перевірки також встановлено, що 30.06.2022 року о 15:06:10 здіснено вхід в акаунт ОСОБА_1 з типового пристрою, а перед проведенням спірних операцій о 15:06:17 було здійснено вхід через браузер у Web-версію Приват24 з нетипового для клієнта пристою з ІР-адресою у Польщі, Варшава. При цьому вхід у акаунт Приват24 ОСОБА_1 здійснено з різних пристроїв за короткий інтервал часу з коректним вводом логіну та паролю (фінансовий номер клієнта не мінявся, сім-картка не перевипускалася). У відповіді на відзив також зазначено, що зібрані в ході перевірки дані свідчать, що несанкціонований вхід у акаунт Приват24 ОСОБА_1 з нетипового для нього пристрою став можливим через компрометацію клієнтом конфіденційних даних (фінансовий номер не змінювався, вхід у акаунт Приват24 здійснено шляхом коректного вводу логіну та паролю). Компрометація конфіденційних даних виникла внаслідок переходу клієнта за фітинговим посиланням в мережі Інтернет з подальшим внесенням вказаних даних (номеру картки, даних Приват24) у відповідну форму. Використовуючи вказані дані, зловмисники отримали доступ до аканту ОСОБА_1 , токенізували картку в електронному гаманці Google Pay та здійснили несанкціоновані шахрайські операції по картковому рахунку відповідача. У результаті шахрайських дій зловмисники заволоділи коштами ОСОБА_1 на суму 55 000 грн. (комісія 2 168 грн.). Отже, факт шахрайства у відношенні ОСОБА_1 став можливим через порушення клієнтом «Умов і правил надання банківських послуг», з якими він був ознайомлений, оскільки користувався карткою та до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що підтверджується випискою по рахунку. На підставі викладеного просив задовольнити позов у повному обсязі.

14.03.2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь Банку на відзив на позов. У запереченнях представник ОСОБА_2 вказав, що позивач згадав про заволодіння кредитними коштами третіми особами лише після відзиву відповідача. ОСОБА_1 своєчасно звернувся до Банку з повідомленням про незаконне заволодіння кредитними коштами іншою особою та блокування картки у зв`язку з цим. Позивач не надав доказів компрометації конфіденційних даних відповідачем. ОСОБА_1 не вводив ніяких даних кредитної карти, нікому не повідомляв. Крім того, у додатку «Приват24» функція GPay встановилася без його відома. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

03.04.2024 від представника позивача надійшли пояснення на вищевказані заперечення. У поясненнях зазначено, що до позову Банком долучено копію Наказу Банку PR-2015-7098920 від 13.11.2015 року, яким затверджено умови та правила надання банківських послуг, які були актуальні на момент укладення кредитного договору. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований. Зазначивши повторно аргументи, викладені у відповіді на відзив, представник просив задовольнити позов у повному обсязі.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С. письмово просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав.

Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, у якій просив справу розглядати без його участі, у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що 09.12.2015 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 21). Відповідно до вказаної анкети-заяви відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився до його укладення та погодився з його умовами, екземпляр якого отримав шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту Банку.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» 09.12.2015 року ОСОБА_1 видано картку Універсальна № 478120 з терміном дії до січня 2018 року, яку було пере випущено 03.05.2019 року з № 079485 з терміном дії до лютого 2023 року (а.с.20).

Як вбачається з виписки по рахунку відповідача, він активно користувався банківською карткою: отримував на неї перекази, оплачував покупки в мережі Інтернет, поповнював мобільний, сплачував комунальні платежі, переказував кошти та інше. При цьому до 30.06.2022 року рахунок ОСОБА_1 мав позитивний баланс.

Згідно з довідкою Банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , на картці НОМЕР_3 збільшувався кредитний ліміт: 10.12.2015 року збільшено до 2 700 грн., 19.04.2017 року до 4 000 грн., 03.05.2019 року до 10 000 грн., 23.10.2019 року до 50 000 грн., 09.11.2020 року до 57 000 грн., який залишався до 26.12.2022 року.

30.06.2022 року з картки ОСОБА_1 було здійснено три перекази на загальну суму 55 000 грн. (комісія 2 168 грн.): о 15:12:22 на суму 27 000 грн. (комісія 1048 грн.), о 15:14:02 на суму 26 000 грн. (комісія 1 040 грн.), о 15:14:48 на суму 2 000 грн. (комісія 80 грн.).

Дізнавшись про зазначені перекази, відповідач звернувся до Банку з метою блокування картки.

о 15:26 того ж дня ОСОБА_1 надійшло повідомлення від АТ КБ «ПриватБанк» про блокування його карток у зв`язку зі спробою списання коштів третіми особами.

30.06.2022 року відповідач звернувся до ВП №2 Фастівського РУП з письмовою заявою про те, що 30.06.2022 року близько 15 год. 15 хв. невідома особа через світову мережу Інтернет в месенджері «Телеграм», у той час, коли він перебував в с. Гатне Фастівського району Київської області, під приводом виплати матеріальної допомоги від держави, шахрайським шляхом заволоділа коштами, які були переведені з його банківського рахунку на інший рахунок. За вказаною заявою 01.07.2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000536 за ч. 1 ст. 190 КК України.

15.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з проханням повернути кошти. За його зверненням було сформовано три заявки на повернення коштів, переказаних 30.06.2022 року з картки відповідача, на суми 2 000 грн., 27 000 грн., 26 000 грн. Згідно з наданим позивачем журналом заявок від 18.08.2022 року клієнт звернувся з проханням повернути кошти, йому прийшло сповіщення про отримання допомоги в телеграм, клієнт перейшов за посиланням і виконав операції, після цього було списано кошти з кредитної картки.

18.08.2022 року відповідачу надійшли повідомлення від Банку про неможливість повернення коштів.

З наданих позивачем доказів та пояснень до них встановлено, що операції з переказу коштів з картки відповідача відбулося з пристрою, яким раніше ОСОБА_1 не користувався. При цьому три операції 30.06.2022 року на загальну суму 55 000 грн. проведено за допомогою 3D Secure Authentication, яка передбачає перевірку даних та аутентифікацію платника або без такої, якщо це допускається платником.

Відповідач у своїх поясненнях зазначив, що без його волі в Приват24, яким він користується, 30.06.2022 року було встановлено Google Pay.

Отже, сторони визнають факт заволодіння коштами ОСОБА_1 з картки АТ КБ «ПриватБанк» третіми особами.

Однак Банк вважаючи, що перекази коштів 30.06.2022 року з картки ОСОБА_1 стали можливими через те, що відповідач розкрив конфіденційну інформацію (номер картки з датою її дії та кодом) третім особам, просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 56 379,20 грн. та «заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625» в розмірі 3 897,09 грн.

При цьому відповідач вказує, що не повідомляв конфіденційні дані третім особам.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який був чинний на дату здійснення спірних переказів, визначено, що електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ; держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» (далі - Постанова), яка була чинна на дату проведення спірних переказів, держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для здійснення платіжних та інших операцій; користувач - фізична або юридична особа, якій надається послуга щодо виконання платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу.

Згідно з зазначеною Постановою платіжний застосунок - програмне забезпечення, встановлене в технічному/мобільному пристрої, яке дає змогу держателю ініціювати платіжні або інші операції із використанням електронного платіжного засобу.

Відповідач є власником рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» та користувачем електронного платіжного засобу. Як зазначено в письмових заявах відповідача, він користується платіжним засобом «Приват24», що дає змогу здійснювати операції із використанням електронного платіжного засобу.

ОСОБА_1 у письмових заявах стверджував, що в Приват24 без його відома було встановлено Google Pay. Разом з тим, доступ до Приват24 можливий лише після авторизації.

Відповідно до Постанови авторизація - процедура отримання дозволу на проведення операції з використанням електронного платіжного засобу.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд доходить висновку, що грошові перекази 30.06.2022 року були здійснені з використання даних відповідача, які дозволяють здійснювати платіжні операції. При цьому заява ОСОБА_1 до поліції, а також повідомлення Банку під час оформлення заявок на повернення коштів, переведених 30.06.2022 року, свідчать про те, що доступ до електронного платіжного засобу відповідача, що дозволило здійснити операції з переказу коштів на загальну суму 55 000 грн., став можливим через дії відповідача, а саме перехід в месенджері «Телеграм» за сумнівним посиланням та введення конфіденційних даних.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (пункт 9 розділу 6 Положення № 705).

Окрім того, Постановою встановлено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до Постанови негайно - найкоротший строк протягом дня, у який мають здійснюватися (відбуватися) відповідні дії, з моменту настання підстав для їх здійснення.

Таким чином, відповідальність Банку за здійснення операцій за втраченим електронним засобом виникає лише з часу повідомлення Банку користувачем про таку втрату. До повідомлення відповідальність несе користувач.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повідомив Банк після вчинення переказів, після чого картки відповідача було заблоковано.

Таким чином, платіжні операції, за якими з картки відповідача було переказано кредитні кошти на загальну суму 55 000 грн., які неможливо провести без аутентифікації платника, були проведені через сприяння відповідача в розкритті даних, які дозволяють пройти таку аутентифкацію ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що випискою з рахунку ОСОБА_1 підтверджується використання кредитних коштів на суму 56 379,20 грн., що не перевищує кредитний ліміт його картки, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 56 379,20 грн.

Також у позові Банк просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 3 897,09 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, сума заборгованості за відсотками розрахована позивачем, виходячи з процентної ставки в розмірі 40,8 відсотків.

Суд зазначає, що у самій анкеті-заяві відсутня інформація про погодження сторонами умов щодо визначення базової процентної ставки за кредитом.

Позивачем надано заяву про клієнта ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що вона підписана клієнтом 25.10.2021 року. Разом з тим, заява не містить підпису ОСОБА_1 , не містить також інформації яким чином вона була підписана (електронним цифровим підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора чи іншим способом). У позиві Банк обґрунтування щодо дійсного підписання цієї заяви клієнтом не надає. При цьому відповідач у письмових заявах не визнає позов. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд у суду відсутні правові підстави для врахування зазначеної заяви як доказу.

Позивачем надано витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» (а.с.34). Проте матеріали справи не містять підтвердження, що саме цей витяг з тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначених в цьому документі, який додано Банком до позову, розмірах і порядках нарахування.

Таким чином, оскільки підписана відповідачем анкета-заява не містить погодження сторонами розміру процентної ставки, належних доказів погодження процентної ставки позивач не надав. відповідач заперечує щодо погодження з ним процентної ставки, правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 3 897,09 грн. відсутні.

Отже, суд задовольняє позов частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 510,47 грн. (56 379,20 грн. х 2 684 грн. : 60 276,29 грн.).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 526, 549, 551, 627, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 80, 81, 141, 223, 247, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.12.2015 року в розмірі 56 379,20 грн., з яких: 56 379,20 грн. заборгованість за тілом кредиту.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 510,47 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко