Справа № 128/3618/14-ц
Провадження № 22-ц/801/758/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 рокуСправа № 128/3618/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Литвина С. С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

заінтересована особа - приватний виконавець Тимощук, Володимир Вікторович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 128/3618/14-ц за апеляційною скаргою адвоката Стягайла О. П. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року, постановлену у складі судді Васильєвої Т. Ю. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року адвокат Стягайло О. П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчих провадженнях.

Заява мотивована тим, що 30 вересня 2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 128/3618/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по кредитному договору № CNL-B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, забезпеченому договором поруки № CR- B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, у сумі 2 488 214,58 грн та по кредитному договору № CNL-B00/097/2007 від 18 травня 2007 року, забезпеченому договором поруки № CR- B00/097/2007 від 18 травня 2007 року, у сумі 709 709,51 грн.

28 листопада 2014 року на виконання указаного рішення Вінницьким районним судом видано виконавчі листи.

15 серпня 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Айквітас» укладено договір факторингу та договори відступлення прав вимоги, згідно з якими право вимоги за кредитними договорами № CNL-B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CNL-B00/097/2007 від 18 травня 2007 року та договорами поруки № CR- B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CR- B00/097/2007 від 18 травня 2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Айквітас».

Також 15 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ ««Айквітас» укладено договори відступлення прав вимоги, згідно з якими право вимоги за указаними кредитними договорами та договорами поруки перейшло до ОСОБА_1 .

На даний час на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В. В. перебувають відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_5, № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року по справі № 128/3618/14-ц про стягнення солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 .

Ураховуючи викладене, заявник просив суд замінити стягувача у виконавчих листах, виданих на виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року по справі № 128/3618/14-ц, з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що:

у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд за заявою сторони, заінтересованої особи, державного або приватного виконавця замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником;

фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ;

відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа;

відступлення права вимоги за кредитним договором і забезпечувальними договорами не тільки на користь фінансових установ, але й фізичних осіб можливе за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації;

ТОВ «ФК «Айквітас» не могло відступити права вимоги на користь фізичної особи ОСОБА_1 ;

відступлення права вимоги за кредитними договорами № CNL-B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CNL-B00/097/2007 від 18 травня 2007 року та договорами поруки № CR- B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CR- B00/097/2007 від 18 травня 2007 року на користь фізичної особи ОСОБА_1 суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У березні 2024 році адвокат Стягайло О. П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати й постановити нову про задоволення заяви.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 березня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору.

11 березня 2024 року на виконання вимог ухвали заявником подано квитанцію про оплату судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2024 року відкрито провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 березня 2024 року справу призначеного до розгляду на 04 квітня 2024 року о 09:20 год з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав у матеріальних правовідносинах;

вирішуючи питання про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження його правонаступником суд має виходити з принципу правомірності правочину, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин;

договори відступлення права вимоги за кредитними договорами № CNL-B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CNL-B00/097/2007 від 18 травня 2007 року та договорами поруки № CR- B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CR- B00/097/2007 від 18 травня 2007 року на користь фізичної особи ОСОБА_1 є правомірними та недійсними не визнавались;

судом першої інстанції безпідставно застосовано правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 465/646/11, оскільки правовідносини у цій справі не є тотожними цій справі.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року у цивільній справі № 128/3618/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору № CNL-B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, забезпеченому договором поруки № СR-B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, в сумі 2 488 214, 58 грн; заборгованість по кредитному договору № CNL-B00/097/2007 від 18 травня 2007 року, забезпеченому договором поруки № СR- B00/097/2007 від 18 травня 2007 року, в сумі 709 709, 51 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по договору № В00/681/06/2 від 18 липня 2007 року про кредитування поточного рахунку (овердрафт) в сумі 4 476, 39 грн.

Указане судове рішення набрало законної сили.

28 листопада 2014 року на виконання судового рішення видано виконавчі листи по справі № 128/3618/14-ц, за якими боржниками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

15 серпня 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Айквітас» укладено договір факторингу, за умовами якого право вимоги за кредитними договорами № CNL-B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CNL-B00/097/2007 від 18 травня 2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Айквітас».

15 серпня 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Айквітас» укладено договори відступлення прав вимоги за договорами поруки № CR- B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CR- B00/097/2007 від 18 травня 2007 року, за умовами яких ТОВ «ФК «Айквітас» перейшли усі права первісного кредитора, як сторони за договором забезпечення.

У подальшому 15 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «Айквітас» та ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_4 , укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «Айквітас» відступило на користь ОСОБА_1 право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитними договорами № CNL-В00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CNL-B00/097/2007 від 18 травня 2007 року.

З розрахунку заборгованості за кредитними договорами № CNL-В00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CNL-B00/097/2007 від 18 травня 2007 року слідує, що загальний розмір заборгованості боржника, право вимоги щодо якої відступається, станом на дату підписання сторонами договору, складає 3 173 288, 72 грн.

15 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «Айквітас» та ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_4 , укладено договори відступлення прав вимоги за договорами поруки № CR- B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CR- B00/097/2007 від 18 травня 2007 року, за умовами яких ОСОБА_1 перейшли усі права первісного кредитора, як сторони за договором забезпечення.

04 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В. В. відкрито виконавчі провадження № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, з примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року по справі № 128/3618/14-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

З інформації за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 30 листопада 2023 року слідує, що виконавчі провадження № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 є відкритими.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтею 2 ЦПК України однією з основних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах

Отже під час вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні потрібно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків сторони, яка вибула.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або безпосередня вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у цивільних відносинах.

Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України), передавальний акт комісії з припинення юридичної особи (статті 104, 106 ЦК України), правочин щодо заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК України).

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, унаслідок чого припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України саме за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, який набув від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, зокрема й право бути стороною виконавчого провадження.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 803/1273/16 (провадження №11-771ас18) та висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни сторони відкритого виконавчого провадження, є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного суду 30 червня 2022 року у справі № 276/1706/14-ц зроблено висновок, що:

«вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зроблено висновок, що:

«вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом з урахуванням положень статей 74-79, 86 ГПК України, тобто за перевірки та надання оцінки доказам, наданим на обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону. Водночас встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорювання або пред`явлення вимоги визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України».

За положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є правонаступником стягувача, оскільки відповідно до договорів про відступлення прав вимоги від 15 серпня 2023 року отримала право вимоги заборгованості за кредитними договорами № CNL-В00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CNL-B00/097/2007 від 18 травня 2007 року та усіма забезпечувальними договорами (договорами поруки № CR- B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CR- B00/097/2007 від 18 травня 2007 року), боржниками за якими є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заміна сторони кредитних договорів та договорів поруки ТОВ «ФК «Айквітас» на ОСОБА_1 відбулась реально, що підтверджується актами приймання-передач документації від 15 серпня 2023 року.

Укладені між ТОВ «ФК «Айквітас» та ОСОБА_1 договори про відступлення прав вимоги від 15 серпня 2023 року є чинними та у визначеному законом порядку недійсними не визнані.

Відтак ОСОБА_1 на підставі чинних договорів про відступлення прав вимоги стала єдиним кредитором за кредитними договорами № CNL-В00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CNL-B00/097/2007 від 18 травня 2007 року та забезпечувальними договорами до них (договорами поруки № CR- B00/121/2006 від 03 липня 2006 року, № CR- B00/097/2007 від 18 травня 2007 року).

Отже у матеріальних правовідносинах ОСОБА_1 є правонаступником ТОВ «ФК ««Айквітас».

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача з тих підстав, що право вимоги набула фізична особа, яка не може надавати фінансові послуги, фактично вдався в оцінку договорів про відступлення прав вимоги, не урахувавши, що у відповідності до вимог статті 204 ЦК України дійсність договору презюмується.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання правомірності ОСОБА_1 права вимоги за договорами про відступлення прав вимоги від 15 серпня 2023 року не є предметом дослідження під час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Указані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що звернення правонаступника первісного кредитора ОСОБА_1 про надання їй статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні поданої адвокатом Стягайлом О. П. в інтересах ОСОБА_1 заяви про заміну стягувача у виконавчих листах, виданих в цивільній справі № 128/3618/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором є помилковим, тому ухвалу суду слід скасувати з постановлення нової про задоволення заяви.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як постановлена з порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставою для її скасування з постановленням нової про задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволена у ухвалене нове судове рішення про задоволення заяви, то з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути по 302,80 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Стягайла О. П. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.

Заяву адвоката Стягайла О. П. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Вінницьким районним судом Вінницької області у цивільній справі № 128/3818/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Стягнути з до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 302,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», , м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 28 Д.

боржники: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Головуючий Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Світлана КОПАНИЧУК

Віталій ОНІЩУК