Номер провадження: 22-ц/813/3245/24
Справа № 503/446/23
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 503/446/23

Номер провадження: 22-ц/813/3245/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

-головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

-суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Хангельдян К.С.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ,

-відповідач Кодимська міська рада Подільського району Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою адвоката Ліпецької Вікторії Василівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Кодимського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Вороненка Д.В. 25 жовтня 2023 року, повний текст рішення складений 26 жовтня 2023 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:006:0063, площею - 1,67 га., на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, після померлої ОСОБА_2 , яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 038725, виданого Кодимською райдержадміністрацією 20.04.2004 року на підставі розпорядження від 06.02.2004 року № 94; 2) визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як за спадкоємицею померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:006:0040, площею - 1,69 га., на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яку вона прийняла у спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка - ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що її тітці ОСОБА_2 належала земельна ділянка, кадастровий номер :01:006:0063, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 1,67 га., що розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, право приватної власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії IІ-ОД № 038725.

При цьому, за свого життя ОСОБА_2 прийняла спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном, після смерті свого співмешканця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

До складу спадщини ОСОБА_3 входила земельна ділянка за кадастровим номером :01:006:0040, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 1,69 га., що розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, право приватної власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії IІ-ОД № 038743.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. Позивачка зазначає, що у визначений судом додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті своєї тітки. Однак, не може оформити право на земельні ділянки, оскільки державні акти, якими посвідчені права власності померлих на земельні ділянки, були втрачені.

У зв`язку з цим на теперішній час позивачка змушена пред`явити до відповідача відповідний позов (Т. 1, а. с. 2 6).

Позиція відповідача в суді першої інстанції

Кодимська міська рада Подільського району Одеської області в клопотанні про розгляд справи без них зазначило, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (Т. 1, а. с. 105).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2023 року задоволено частково вищевказані позовні вимогиОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:006:0063 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 1,6716 га., розташовану на території Кодимської міської територіальної громади Подільського району Одеської області (раніше Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області), яка на підставі втраченого державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 038725, виданого Кодимською райдержадміністрацією 20.04.2004 року на підставі розпорядження від 06.02.2004 року № 94, належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка ОСОБА_1 , як племінниця, є спадкоємцем п`ятої черги за законом своєї померлої тітки ОСОБА_2 ..

Відповідно до ч .1 ст. 531 ЦК Української РСР (1963 року), який був чинним на час відкриття 27.03.2003 року спадщини спадкодавця ОСОБА_3 , до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкування. Таким чином, за відсутності у спадкодавця ОСОБА_3 спадкоємців, ОСОБА_2 могла належати до спадкоємців за законом першої черги (ч.1 ст. 529 ЦК Української РСР), але за умови дійсного її перебування на утриманні ОСОБА_3 не менше одного року до його смерті. Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 не могла бути особою, яка потребувала за станом свого здоров`я стороннього догляду, зокрема з боку свого співмешканця ОСОБА_3 .

Суд не вбачав обставин здійснення ОСОБА_3 за свого життя утримання своєї співмешканки ОСОБА_2 , яка пережила його більш ніж на дев`ять років, а відтак і підстав вважати, що ОСОБА_2 у відповідності до положень ч. 1 ст. 531 ЦК Української РСР (1963 року) була спадкоємцем ОСОБА_3 ..

Тому суд вважав, що спадщина ОСОБА_3 не увійшла до складу спадщини ОСОБА_2 так як не могла бути нею успадкована, а з рештою на неї і не може бути визнано право власності позивачки в порядку спадкування після спадкодавця ОСОБА_2 (Т. 1, а. с. 238 246).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Ліпецька Вікторія Василівна, діюча від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить рішення Кодимського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року у відмовленій частині позовних вимог скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не набула права власності на спадщину після смерті свого співмешканця ОСОБА_3 , відсутність доказів здійснення ОСОБА_3 , за час свого життя утримання своєї співмешканки ОСОБА_2 .. У справі №503/76/19 встановлено, що тітка ОСОБА_2 з 2000 року перебувала на утриманні ОСОБА_3 ; 2) оскільки ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_3 , то згідно ч. 1 ст. 531 ЦК Української РСР відноситься до числа спадкоємців за законом. Вона фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті свого цивільного чоловіка (Т. 2, а. с. 1 3).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.11.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Ліпецької В.В., діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25.10.2023 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.12.2023 року закінчено підготовку справи до розгляду. Справу призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.03.2024 року витребувано з Кодимського районного суду Одеської області цивільну справу № 503/76/14-ц за позовом ОСОБА_4 до Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно. Витребувано з Кодимської міської ради Одеської області відомості про перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утриманні ОСОБА_3 з 2000 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_6 (Т. 2, а. с. 26 29).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.05.2024 року задоволено клопотання адвоката Ліпецької Вікторії Василівни, діючої від імені ОСОБА_1 , про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні адвокат Ліпецька В.В., діюча від імені ОСОБА_1 , підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Ліпецької В.В., діючої від імені ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

23.08.1954 року в с. Загнітків Піщанського району Вінницької області у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народилась дочка ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 10.09.1954 року Загнітківською сільською радою Піщанського району Вінницької області (Т. 1, а. с. 10).

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 27.08.2009 року (Т. 1, а. с.11), 25.01.1975 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 , актовий запис № 2 та у зв`язку з цим змінила своє дошлюбне прізвище на - « ОСОБА_9 ».

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 14.05.2020 року у справі № 503/74/20 (а.с.14-15) , яке згідно відмітки зробленої на його копії набрало законної сили - 07.08.2020 року, встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є племінницею ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_2 , щонайменше з 12.01.1999 року, проживала однією сім`єю із своїм співмешканцем ОСОБА_3 за адресою - АДРЕСА_1 , про що в сукупності свідчать: - довідка виконкому Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області 12.01.1999 року за № 13 (Т. 1, а. с. 130), оригінал якої наявний в матеріалах архівної пенсійної справи ОСОБА_2 ; - виписка з погосподарської книги № 3, особовий рахунок № НОМЕР_2 за 1996-2000 роки та № 195 за 2001-2005 роки (Т. 1, а. с. 20 - 21); - копія довідки виконкому Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області від 29.01.2014 року за № 177 (а. с. 29 у справі № 503/76/14); - копія довідки виконкому Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області від 25.02.2014 року за № 641 (а. с. 38 у справі № 503/76/14) в частині, що стосується засвідчення факту проживання співмешканців.

У копії довідки виконкому Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області від 25.02.2014 року за № 641 (а. с. 38 у справі № 503/76/14) зазначено, що ОСОБА_3 дійсно проживав разом зі своєю співмешканкою - ОСОБА_10 та здійснював за нею догляд з 2000 р. по березень 2003 р., так як вона була нерухома у зв`язку з хворобою ніг та була на його утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Загнітківською сільською радою 27.03.2003 року (а. с. 5 у справі № 503/76/14) та копією запису акту про смерть № 19 від 27.03.2003 року, складеного виконавчим комітетом Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області (Т. 1, а. с. 215).

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємці в нотаріальну контору не звертались, спадкова справа не заводилась, про що свідчить лист-повідомлення Кодимської державної нотаріальної контори від 13.06.2023 року № 255/02-14 (Т. 1, а. с. 106).

Із довідки № 1229 (а.с.16), виданої 31.08.2020 року виконавчим комітетом Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області та виписок з погосподарської книги №11, особовий рахунок 711 за 2006-2010 роки (Т. 1, а. с. 25) та № НОМЕР_4 , особовий рахунок № НОМЕР_5 за 2011-2015 роки (Т. 1, а. с. 27) встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

20.04.2004 року Кодимською райдержадміністрацією, на підставі розпорядження Кодимської райдержадміністрації від 06.02.2004 року № 94 було видано державні акти на право приватної власності на землю, а саме: - серії ІІ-ОД № 038743, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1127 , копія якого наявна на а.с.6 у справі № 503/76/14, згідно якого ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку № 55/643 площею 1,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області; - серії НОМЕР_6 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1131, копія якого наявна на а.с.23 у справі № 503/76/14, згідно якого ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку № 55/673 площею 1,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області.

Видача зазначених вище державних актів підтверджується листом-повідомленням сектору № 1 відділу № 6 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 1632/340-23 від 13.06.2023 року (а. с. 166) із витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 06.06.2023 року № НВ-023 і № НВ-023 (а.с.167-170) та листом-повідомленням Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №9-15-0.62-2980/2-23 від 19.07.2023 року (а. с. 164), згідно змісту яких судом також встановлено, що земельній ділянці № 55/643 переданій у власність ОСОБА_3 присвоєно кадастровий номер :01:006:0040 із визначенням розміру її площі 1,6893 га після встановлення меж в натурі (на місцевості), а земельній ділянці № 55/673 переданій у власність ОСОБА_2 присвоєно кадастровий номер :01:006:0063 із визначенням розміру її площі 1,6716 га після встановлення меж в натурі (на місцевості).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією актового запису про смерть № 34, складеного виконкомом Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області 16.07.2012 року (Т. 1, а. с.13).

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 14.05.2020 року у справі № 503/74/20 (а. с. 14 - 15), яке згідно відмітки зробленої на його копії набрало законної сили - 07.08.2020 року, ОСОБА_1 був визначений додатковий строк у 6 місяців, з моменту набрання законної сили рішенням суду, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.09.2020 року, тобто у додатковий строк визначений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 14.05.2020 року, ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_2 та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 285/2020, про що свідчить копія лист-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 13.10.2023 року № 928/02-14 (а.с.18) та лист-повідомлення Кодимської державної нотаріальної контори від 13.06.2023 року № 255/02-14 (а.с.106).

Однак, при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно державного акта на право приватної власності на землю, внаслідок його втрати, позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити своє право на прийняту спадщину спадкодавця ОСОБА_2 шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується змістом листа-повідомлення Кодимської державної нотаріальної контори від 13.10.2020 року № 938/02-14 (а. с. 18), яким позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування та роз`яснено про необхідність звернення до суду для вирішення питання прийняття спадщини.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкування за законом на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:006:0040 площею 1,69 га, на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яку ОСОБА_2 прийняла у спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_3 . Тому законність та обґрунтованість рішення суду в іншій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч. ч. 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в оскарженій частині.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відмовляючи позивачці в задоволенні позову в оскарженій частині, суд першої інстанції виходив з того, що суд не вбачав обставин здійснення ОСОБА_3 за свого життя утримання своєї співмешканки - ОСОБА_2 , яка пережила його більш ніж дев`ять років, а відтак і підстав вважати, що ОСОБА_2 у відповідності до положень ч.1 ст. 531 ЦК Української РСР (1963 року) була спадкоємцем ОСОБА_3 . Тому, суд вважав, що спадщина ОСОБА_3 не увійшла до складу спадщини ОСОБА_2 так як не могла бути нею успадкована, а з рештою на неї і не може бути визнано право власності позивача в порядку спадкування після спадкодавця ОСОБА_2 ..

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась у 2003 році, спірні правовідносини врегульовані ЦК УРСР, у редакції 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За змістом статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Відповідно до ч .1 ст. 531 ЦК Української РСР (1963 року), який був чинним на час відкриття ІНФОРМАЦІЯ_3 спадщини після смерті ОСОБА_3 , до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкування.

Матеріалами справи встановлено, що згідно змісту копії довідки виконкому Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області від 25.02.2014 року за № 641 (а. с. 38 у справі № 503/76/14) зазначено, що ОСОБА_3 дійсно здійснював догляд за ОСОБА_10 з 2000 р. по березень 2003 р., так як вона була нерухома в зв`язку з хворобою ніг та була на його утриманні.

ОСОБА_2 проживала разом із ОСОБА_3 у незареєстрованому шлюбі до 27.03.2003 року - день смерті ОСОБА_3 (довідка Загнітківської сільської ради № 177 від 29.01.2014 року). Також довідкою № 641 від 25.02.2014 року тієї ж сільської ради повідомлено, що ОСОБА_2 з 2000 року до дня смерті ОСОБА_3 перебувала на його утриманні.

Згідно запису погосподарської книги № 3 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 , склад сім`ї ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 складається із двох чоловік: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - чоловік. - згідно запису погосподарської книги № 3 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 , склад сім`ї ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 складається із двох чоловік: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - чоловік, відмітка про те що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер.

Згідно запису погосподарської книги № 3 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № НОМЕР_7 , склад сім`ї ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 складається із однієї особи.

Відповідно до відповіді наданої виконкомом Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області 10.11.2020 року № 02-16/931: та запису з погосподарських книг № 3 за 2006-2010 роки, № 11 за 2006-2010 роки, № 11 за 2011-2015 роки, після смерті ОСОБА_3 , по 2010 рік ОСОБА_2 проживала одна у своєму домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . 20.10.2010 року продала свій будинок, та винайняла будинок у подружжя Стефанiшених, в якому проживала по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що станом на 2000 рік як ОСОБА_2 так і сам ОСОБА_3 були непрацездатними пенсіонерами, а різниця в розмірах отримуваних пенсій не дає суду достатніх підстав для розумного висновку про здатність ОСОБА_3 з 2000 року до моменту своєї смерті (27.03.2003 року) утримувати ОСОБА_2 ..

Станом на 2000 рік ОСОБА_3 був працездатним, а вже з 01.12.2000 року

його пенсія була більшою за пенсію рідної тітки апелянта та складала - 63,33 грн.. Крім того, утримання може полягати не лише в матеріальному забезпеченні, а й наданні допомоги.

Згідно частини першої статті 531 ЦК Української РСР (1963 року), який був чинним на час відкриття спадщини, померла ОСОБА_2 відноситься до числа спадкоємців за законом. Оскільки на час смерті спадкодавця ОСОБА_3 - 27.03.2003 року вона проживала разом із ним, в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, вважається що рідна тітка апелянта фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті свого цивільного чоловіка ОСОБА_3 , тим самим ставши його власником.

Таким чином, ОСОБА_2 за життя набула право власності після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею - 1,67 га, кадастровий номер :01:006:0063, розташовану на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яка належала померлому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 038725 та на земельну частку (пай) площею 1,69 га, кадастровий номер :01:006:0040, розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області.

Враховуючи, що ОСОБА_2 померла - ІНФОРМАЦІЯ_2 , то після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно, яке остання набула після смерті ОСОБА_3 , однак за життя не оформила його.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

В свою чергу абзац перший ч.1 ст. 1265 ЦК України передбачає, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Таким чином позивачка ОСОБА_1 , як племінниця, є спадкоємцем п`ятої черги за законом своєї померлої тітки спадкодавця ОСОБА_2 .

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 має право, як спадкоємиця померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , на отримання у власність в порядку спадкування за законом земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:006:0040, площею - 1,69 га, на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яку остання прийняла у спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Ліпецької Вікторії Василівни, діючої від імені ОСОБА_1 , є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:006:0040, площею - 1,69 га, на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яку ОСОБА_2 прийняла у спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення в цій частині про задоволення вказаних позовних вимог за вищевказаного обґрунтування.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Ліпецької Вікторії Василівни, діючої від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:006:0040, площею - 1,69 га., на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яку ОСОБА_2 прийняла у спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ), як за спадкоємицею померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:006:0040, площею - 1,69 га, на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яку вона прийняла у спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 26 червня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе