Справа № 297/1347/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ІЛЬТЬО І. І.,

при секретарі судових засідань Гарані О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Берегове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27.04.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який 10.04.2019 року рішенням Хустського районного суду Закарпатської області було розірвано. У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , який належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.07.2019р. Разом з тим, ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_2 діти взагалі ніде не зареєстровані. Нещодавно позивачка звернулася до Центру надання адміністративних послуг Хустської міської ради для перереєстрації свого місця проживання та місця проживання своїх дітей за адресою: АДРЕСА_1 , однак щодо реєстрації місяця народження дітей їй було відмовлено. Також, працівниками ЦНАПу усно було роз?яснено, що відповідно до п. 16 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N?625 від 07.02.2022р. Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Так, як позивач постійно проживає і зареєстрована в АДРЕСА_1 , діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із позивачем за вищевказаною адресою, а отже місце проживання дітей визначене саме за даною адресою. Таким чином, позивач вважає, що є всі підстави для задоволення його позову та просить надати дозвіл на здійснення реєстрації неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації позивача за адресою АДРЕСА_1 , без згоди батька ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явилися, однак подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, згідно якого просив розглянути справу без його участі та не заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи - служби в справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, згідно якого просив розглядати дану справу у їх відчутності та прийняти рішення на розсуд суду.

З врахуванням наведеного та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2012 року, який 10.04.2019 року рішенням Хустського районного суду Закарпатської області - розірвано.

У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджено копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 від 05.02.2014 року та серія НОМЕР_2 від 14.09.2012 року, виданих виконкомом Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області.

Згідно довідки Рокосівського старостинського округу Хустської міської ради № 20/02-22 від 16.01.2024 року, виданої ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з разом з матір`ю за вищевказаною адресою, однак не зареєстровані за даною адресою.

Згідно з частинами 2, 8, 9, статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного асоціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789- XII держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновліовачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно частин 1, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтями 6 та 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов`язок протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до п.2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 № 1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивача зареєструвати місце проживання дітей у встановленому законом порядку повністю узгоджується з його правами та обов`язками, покладеними на нього Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством таке право і вважає, що надання дозволу позивачу на здійснення реєстрації малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації позивача за адресою: в АДРЕСА_1 , без згоди батька ОСОБА_2 буде відповідати інтересам дітей.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, ЦПК України ст.ст. 141, 160 СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадян України, без письмової згоди батька - ОСОБА_2 , за місцем реєстрації та проживання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним зняттям дітей (у разі потреби) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Іван ІЛЬТЬО