Справа № 183/2055/24
№ 2-о/183/140/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., представника заявника ОСОБА_1 , заявника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Міністерство Оборони України, про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Миколаївка 1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, який зник безвісті 07 листопада 2023 року на південно-західної околиці населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області, є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Внести зміни до актового запису про народження № 17 від 15 червня 2017 року, складеного Піщанською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, вказавши в графі «Батько»: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Миколаївка 1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та змінити прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 з 2015 року мешкала однією сім`єю з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом вели спільне господарство, як подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народилася донька - ОСОБА_7 . У свідоцтві про народження дитини заявник зазначила ім`я та по батькові ОСОБА_6 та власне прізвище - « ОСОБА_10 ». Запис про батька в актовому записі зроблений зі слів заявниці. 05 січня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 припинили відносини та почали мешкати окремо. У 2021 році ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . Незважаючи на реєстрацію шлюбу ОСОБА_6 продовжував піклуватися про доньку, приїздив у гості, вітав зі святами, купував речі, продукти, в добровільному порядку надавав кошти на утримання дитини. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України ОСОБА_6 пішов захищати територіальну цілісність України та був призваний на військову службу за призивом під час мобілізації. 07 листопада 2023 року ОСОБА_6 зник безвісті. Батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Звітом ДНК про встановлення споріднення від 22 лютого 2024 року, проведеного для визначення споріднення між ОСОБА_3 (бабусею дитини, матір`ю ОСОБА_6 ) та неповнолітньою дитиною ОСОБА_7 установлено, що імовірність споріднення складає 97,967928%.

Заявник указує, що встановлення факту батьківства ОСОБА_6 щодо ОСОБА_7 заявникові необхідно для одержання виплат і надання пільг, передбачених чинним законодавством України. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим порядком вирішити питання встановлення факту батьківства неможливо, заявник звернулася з заявою до суду.

Постановленою судом ухвалою від 08 березня 2024 року заяву прийнято до розгляду у порядку окремого провадження та відкрите провадження у справі, призначене судове засідання.

Постановленими судом ухвалами від 16 квітня 2024 року: долучено докази у справу; до участі у справу залучено в якості заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ; задоволено клопотання заявника про допит ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , як свідків.

Постановленою судом ухвалою від 09 травня 2024 року замінено заінтересовану особу - ІНФОРМАЦІЯ_4 на Міністерство Оборони України.

В судовому засіданні 09 травня 2024 року допитано в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3

28 травня 2024 року судом отримано пояснення Міністерства Оборони України, згідно з якими заінтересована особа-5 зазначила, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру. Особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи, передбачено частиною 1 статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин». Згідно з частиною 4 статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не змінює її сімейного стану до моменту розірвання шлюбу за заявою другого з подружжя внаслідок визнання особи безвісно відсутньою або до моменту оголошення такої особи померлою. Для членів сімей зниклих безвісти можливим є отримання виплат з моменту встановлення причин зникнення безвісти військовослужбовця і за весь період його зникнення, якщо обставини зникнення є поважними. Для того, щоб оформити виплати, члену сім`ї потрібно подати заяву на ім`я командира військової частини. Виплати мають надаватися до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або визнання їх у встановленому законом порядку безвісти зниклими, детальний порядок закріплений у Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884. Так, відповідно до п. 7 вказаної Постанови виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині(чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом,які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника, зазначено в абзаці 3 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31 вищевказаного Закону).

Тобто вбачається, що встановлення судом факту прямо пов`язано з подальшим вирішення спору про право на отримання виплат у зв`язку зникненням безвісти військовослужбовця, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 315 ЦПК України. Вказує на висновок з питань застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19).

Зазначає, що висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Однак, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень ст. 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, він суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вказує, що необхідне витребувати докази щодо підтвердження/спростування отримання ОСОБА_2 допомоги на дитину, як одинокій матері та залучити до участі у справі, в якості заінтересованої особи - Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради з метою встановлення відомостей стосовно отримання заявницею допомоги на дитину, як одинокій матері, так як указане вплине на права та обов`язки заінтересованої особи та надасть можливість повернення виплачених коштів.

Постановленою судом ухвалою від 07 червня 2024 року у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Міністерства Оборони України про витребування доказів та залучення заінтересованої особи у справу відмовлено.

Постановленою судом у судовому засіданні ухвалою від 21 червня 2024 року задоволено клопотання представника заявника, залучено докази у справі.

Заявник і її представник у судовому засіданні просили заяву задовольнити з підстав, указаних у ній.

Заінтересована особа-1 у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі /а.с.34/.

Заінтересовані особи-2, 3 у судове засідання не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Заяву визнали та просили її задовольнити, визнали обставини щодо проживання заявника та ОСОБА_6 , народження під час спільного проживання дитини /а.с.72, 73/.

Заінтересована особа-4 у судове засідання не з`явилась. Заяв, клопотань не подавала. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Пояснень на заяву не надавала.

Представник заінтересованої особи-5 у судове засідання не з`явилася, підстав неявки не повідомила. Позицію щодо заяви виклала у поясненнях /а.с.62-65/. Розглянути справу у відсутність представника не просила.

Дослідивши докази, подані заявником та отримані судом, заслухавши свідків, дослідивши доводи заявника, її представника, заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерства Оборони України, суд висновує таке.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно з частиною першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Також за ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.

Тобто передумовою звернення до суду з заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Згідно роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» слідує, що справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статті 135 СК України. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Визнання батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16 зазначено, що «доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги».

При вирішенні питання про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Так, у справі, що розглядається судом установлено таке.

Згідно з засвідченою копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 травня 1984 року, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у батьків: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.12/.

Як убачається з наданої заявником копії паспорту громадянина України ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.11/.

З копії паспорту громадянки України серії НОМЕР_3 /а.с.8/, вбачається, що ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до засвідченої копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 15 червня 2017 року народилася ОСОБА_7 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , а батьком записано ОСОБА_11 /а.с.10/.

Згідно з отриманою копією актового запису про народження від 15 червня 2017 року, на підставі якого видане свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 /а.с.49/, підставою внесення відомостей про батька є заява матері від 15 червня 2017 року відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до довідки № 133 від 15 червня 2017 року про реєстрацію місця проживання, малолітня ОСОБА_7 з 15 червня 2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в судовому засіданні кожний окремо показали, що їх син - ОСОБА_6 у 2015 році став проживати разом із ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мав з ОСОБА_2 спільний бюджет. У червні 2017 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народилася донька - ОСОБА_7 . ОСОБА_6 забирав ОСОБА_2 та дитину з пологового будинку, привіз до себе додому, прилюдно визнавав ОСОБА_7 , як рідну доньку, придбавав речі для забезпечення нормального життя та здоров`я дитини. За сумісні кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_2 придбали коляску дитині. Щодо причин не укладення шлюбу пояснював, що бажає трішки обжитися, щодо неподання заяви про батьківство не пояснював причин. Приблизно в 2020 році ОСОБА_6 припинив спільне проживання з ОСОБА_2 . Після припинення спільного проживання ОСОБА_6 продовжив відвідувати ОСОБА_7 , придбавав їй подарунки, турбувався про неї, забезпечував потреби дитини. Після мобілізації до лав ЗСУ за отримані від служби кошти придбав дитині пальто.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 у ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 27 грудня 2022 року по 21 лютого 2023 року вбачається переказ ОСОБА_6 грошових коштів на рахунок заявника в різних сумах значного розміру /а.с.26/.

З копії довідки № 496 від 04 грудня 2023 року вбачається, що солдат ОСОБА_6 перебував на військовій службі за призовом під час повної мобілізації у військовій частині з 28 лютого 2022 року по 03 лютого 2023 року /а.с.14/.

07 листопада 2023 року ОСОБА_6 зник безвісті, що підтверджується наданими суду у засвідчених копіях: сповіщенням про безвісті зниклого № 512 від 13 листопада 2023 року, направленим на ім`я ОСОБА_5 /а.с.35/; відповіддю військової частини № 40/17/10-2-878 від 25 січня 2024 року на ім`я ОСОБА_3 /а.с.18/; висновком службового розслідування за фактом зникнення безвісті солдата ОСОБА_6 , затвердженого 14 грудня 2023 року /а.с.15-17/; витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин /а.с.19/.

При цьому суд звертає увагу, що у сповіщенні про безвісті зниклого № 512 від 13 листопада 2023 року, ОСОБА_5 указана, як дружина ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, у відповідності до копії Довідки № 64 від 20 лютого 2021 року, виданої Миколаївською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 дійсно був зареєстрований 12 липня 2021 року /а.с.36/.

05 лютого 2024 року укладено договір № 0562/810 для проведення генетичного дослідження у виді визначення біологічної спорідненості /а.с.83/, на підставі якого лабораторією Endeavor DNA за результатами проведення дослідження складено звіт ДНК про встановлення споріднення від 22 лютого 2024 року, проведеного для визначення споріднення між ОСОБА_3 та неповнолітньою ОСОБА_7 . Згідно зі вказаним звітом ДНК установлено, що імовірність споріднення складає 97,967928%.

Також судом досліджено копії фотозображень, на яких міститься ОСОБА_2 з чоловіком середнього зросту, які разом тримають дитину /а.с.22/, чоловік, зображений на попередньому фотозображенні, який самостійно тримає дитину /а.с.23/, той же чоловік з дитиною на плечах /а.с.32/, той же чоловік з дитиною та собака /а.с.32/.

При цьому, оцінюючи такий доказ, як звіт ДНК про встановлення споріднення від 22 лютого 2024 року, суд, з урахуванням інших доказів, зібраних у справі, які проаналізовано судом, з огляду на відсутність спростування такого доказу, або клопотання сторін, що поданий доказ викликає сумнів, вважає його належним та допустимим у межах цієї справи, а тому приймає його до уваги разом з іншими доказами.

Що ж до посилань заінтересованої особи на отримання заявником допомоги, як одинокій матері, то з довідки № 254 від 07 червня 2024 року вбачається відсутність отримання такої допомоги ОСОБА_2 /а.с.85/.

Враховуючи викладене, а також те, що заінтересовані особи, які є батьками ОСОБА_6 , допитані як свідки особисто повідомили, що ОСОБА_6 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з заявницею, під час спільного проживання у них народилась донька, визнавав своє батьківство щодо дитини і приймав участь у ї вихованні, забезпечував матеріальні потреби донки, заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є батьками ОСОБА_6 , не заперечують та визнають факт батьківства та виховання доньки їх сином, а висновком спеціаліста за результатами дослідження зразків ДНК між ОСОБА_3 , як вірогідною бабусею та ОСОБА_12 , як вірогідною онукою вказують на підтверджений перевірений зв`язок та ймовірність збігу спорідненості становить 97,98798 %, суд вважає підтвердженим факт батьківства ОСОБА_6 щодо доньки ОСОБА_7 , а тому заява підлягає задоволенню в частині батьківства.

Щодо посилання представника заінтересованої особи на пов`язаність вимог заявника зі спором про право на отримання виплат у зв`язку зникненням безвісти військовослужбовця та висновок з питань застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд висновує таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) викладено висновок з питань застосування норм права, згідно з яким Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що вона відступає не від постанов у конкретних справах, а від висновку щодо застосування норм права при визначенні предметної юрисдикції спорів. Цей висновок міг бути сформульований в одній або декількох постановах. Відсутність згадки повного переліку постанов, від висновку хоча б в одній із яких щодо застосування норм права Велика Палата Верховного Суду відступила, не означає, що відповідний висновок надалі застосовний (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц).

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Оскільки такий юридичний факт, як встановлення факту батьківства передбачений п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України з урахуванням положень Сімейного кодексу України, а на момент розгляду справи у суді заінтересовані особи не заперечили проти такого факту і спір про саме право у позасудовому порядку не виник, суд вважає за необхідне відхилити посилання заінтересованої особи-5 про наявність ознак спору про право у цих правовідносинах.

Водночас, у поданій заяві заявник просить встановити факт батьківства щодо ОСОБА_6 , який зник безвісті. Суд в цій частині заяви вважає за необхідне відмовити, оскільки факт того, що ОСОБА_6 зник безвісті підлягає встановленню в іншому порядку, ніж встановлення факту батьківства, встановлений шляхом наявності цієї особи у відповідному реєстрі, не оскаржується та не невизнається іншими особами, а тому не є предметом розгляду цієї справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 12, 77-82, 206, 258, 259, 264-265, 268, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Миколаївка 1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Внести зміни до актового запису про народження № 17 від 15 червня 2017 року, складеного виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, вказавши в графі «Відомості про батька»: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Миколаївка 1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

У решті заяви - відмовити.

Судові витрати у справі покласти на заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене та підписане 25 червня 2024 року

Учасники справи:

заявник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

заінтересована особа-1 - Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); код в ; місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Українська, буд. 7-А;

заінтересована особа-2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; РНОКПП НОМЕР_6 ; зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

заінтересована особа-3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; РНОКПП НОМЕР_7 ; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

заінтересована особа-4 - ОСОБА_5 , дата народження та РНОКПП невідомі; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа-5 - Міністерство Оборони України, код в ; місцезнаходження за адресою: м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6.

Суддя Д. О. Парфьонов