Справа № 466/3644/23
Провадження № 2/466/324/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Львівського МНО Коцюруба Лариса Ярославівна про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,-

в с т а н о в и в :

13.04.2023 року, позивачка звернулась, до суду з позовною заявою, у якій зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відповідно до актового запису № 829. У день смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне йому майно. Оскільки за життя ОСОБА_3 заповіту не склав, спадкоємцями першої черги за законом є дружина померлого тобто - ОСОБА_1 (факт перебування у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.11.1991 року, виданого відділом ЗАГС районної ради Львівської області відповідно до актового запису № 454) та син - ОСОБА_2 . Спадкоємці у відведений законом шестимісячний строк подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , внаслідок чого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюрубою Л.Я. було заведено спадкову справу.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшли : житловий будинок загальною площею 117,8 м.кв., житловою площею 48,8 м.кв., розташований по АДРЕСА_1 , та 22/100 частки земельної ділянки, відведеної для обслуговування даного будинку, загальною площею 0,0848 га. кадастровий номер :07:002:0176. Спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , було набуте ним за час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_1 , і вважається спільним майном подружжя, у якому мала би бути виділена частка ОСОБА_1 . Проте, оскільки видача свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя нотаріусом видається за згоди інших спадкоємців, а між ОСОБА_1 та сином померлого - ОСОБА_2 склались неприязні відносини, вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Відтак, первинно позивачка просила визнати за нею право власності на 1/ 2 частку згаданого житлового будинку та на 11/100 часток вказаної земельної ділянки , що набуті нею як майно подружжя .

Ухвалою суду від 26.04.2023 року, провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

В ході розгляду справи, а саме 01.06.2023 року, позивачка подала заяву про зміну підстав позовних вимог в частині визнання права власності на 11/100 часток земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що користуючись своїм процесуальним правом бажає навести наступні підстави щодо позовної вимоги про визнання права власності на 11/100 часток земельної ділянки загальною площею 0,0848 га, кадастровий номер :07:002:0176, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 3 витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності N? 131105274 від 17.07.2018 року на 22/100 частки земельної ділянки загальною площею 0,0848 га, кадастровий номер :07:002:0176, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), вбачається що реєстрація права власності на зазначену частку земельної ділянки за ОСОБА_3 відбулась на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2017 року у справі N? 466/11006/16-ц. Так у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходилась справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про поділ спадкового майна - будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0848 га, розташованої за тією адресою, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 100 Ухвалою суду від 20.12.2017 року у справі N? 466/11006/16- між сторонами було затверджено мирову угоду, а саме у пункті 2 було зазначено наступне: - у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , виникає право власності на частку будинковолодіння АДРЕСА_1 , що є спадковим майном після смерті ОСОБА_6 , що становить 21/100 частку, а саме гараж площею 41,2 кв.м. (літ. «Г»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , огорожа N? 2, частина огорожі N? 3, та на частку земельної ділянки площею 0,0188 га, що становить 22/100 частки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 згідно доданої схеми. кадастровий номер :07:002:0176, державний акт від 31.03.1988 року ЛВ N? 40702036 згідно доданої схеми.

Таким чином, спірна земельна ділянка була успадкована ОСОБА_3 після смерті матері - ОСОБА_6 , а тому не входить до спільного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , оскільки вважається особистою приватною власністю померлого ОСОБА_3 .

Проте, житловий будинок загальною площею 117,8 м.кв., житловою площею 48,8 м.кв., розташований по АДРЕСА_1 є спільною власністю подружжя , тобто порівну належали їй та ОСОБА_3 . З врахуванням вимог ст.ст. 30, 120 ЗК України, Постанови Пленуму ВСУ від 19.03.2010 за № 2 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ «, ч. 1 ст. 328 ЦК України , з врахуванням розміру частки , що належить їй на праві власності в будинку, вона просить визнати за нею право власності на 11/100 часток спірної земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Брона М.В., просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 11/100 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0848 га, кадастровий номер :07:007:0176, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 . Також зазначила, що в ході вже судового розгляду, 28.11.2023 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюрубою Л.Я. позивачці було видано свідоцтво про право власності на 1 / 2 частку майна, набутого подружжям за час шлюбу - житлового будинку загальною площею 117,8 м.кв., житловою площею 48,8 м.кв., що розташований по АДРЕСА_1 .

В подальшому представник позивачки подала заяву, в якій просила завершувати розгляд справи в її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Причин неявки суду не повідомив.

Представник відповідача, адвокат Подоляк Б.Р. , в судовому засіданні заперечив проти заявлених вимог . Зазначив, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі, так як спору між сторонами немає. Повторно , після заслуховування пояснень представників як позивачки так і відповідача, до суду не з`явився адвокат Подоляк Б.Р., що здійснював представництво інтересів відповідача. Причини неявки не повідомив.

Від третьої особи на адресу суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи в її відсутності.

Оскільки в судовому засіданні були заслухані пояснення представників позивачки та відповідача, в їх присутності були досліджені наявні в справі докази, суд прийшов до переконання про можливість завершення розгляду справи у відсутності сторін та їх представників, з метою забезпечення судового провадження в розумні строки.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відповідно до актового запису № 829.

Так як за життя ОСОБА_3 заповіту не склав, спадкоємцями першої черги за законом , відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є дружина померлого - ОСОБА_1 , позивачка у справі та син спадкодавця - відповідач у справі. Факт перебування у зареєстрованому шлюбі позивачки з ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.11.1991 року, виданого відділом ЗАГС районної ради Львівської області відповідно до актового запису № 454 .

Спадкоємці у відведений законом шестимісячний строк подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , внаслідок чого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюрубою Л.Я. було заведено спадкову справу, копію якої витребувано судом та долучено до матеріалів судового провадження.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 входили : житловий будинок загальною площею 117,8 м.кв., житловою площею 48,8 м.кв., розташований по АДРЕСА_1 , та 1/ 2 із 22/100 частки земельної ділянки, відведеної для обслуговування даного будинку, загальною площею 0,0848 га. кадастровий номер :07:002:0176.

В зв`язку з тим, що вказаний житловий будинок було набуто за час перебування в шлюбі позивачки зі спадкодавцем, за заявою ОСОБА_1 , вже в період розгляду даної справи , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюрубою Л.Я. , 28.11.23 , на виконання вимог ст.ст. 60,70,71 СК України, позивачці було видано свідоцтво про право власності на 1 / 2 частку із спільного майна подружжя на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Відтак, на думку суду, позовні вимоги позивачки з приводу визнання за нею права власності на вказану частку будинку , як таку, що набута в період перебування у шлюбі зі спадкодавцем, не підлягають до задоволення, в зв`язку з відсутністю спору . Зокрема, позивачці видано правовстановлюючий документ на згадане спірне майно та такий відповідачем не оспорюється.

Що стосується вимоги про визнання право власності на частку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на праві власності належить 22/100 часток земельної ділянки, відведеної для обслуговування будинку на АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0848 га. кадастровий номер :07:002:0176. Підставою для набуття вказаного майна була ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2017 року у справі № 466/1106/16-ц, якою було затверджено мирову угоду в процесі розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про поділ спадкового майна. Із змісту ухвали вбачається, що вказане майно набуте ОСОБА_3 після смерті його матері, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруби Л.Я. вбачається ( а.с. 157) , що в зв`язку з даною обставиною нею і не може бути видано свідоцтво про право власності позивачки на 11/100 часток спірної земельної ділянки. Тобто у інший спосіб, крім вирішення судового спору , позивачка не може захистити своє право.

Безпідставним, на думку суду, є твердження представника відповідача в судовому засіданні про те, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у даному спорі. Так, він, як і позивачка звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_1 зверталась до суду з позовною заявою про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування . Рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 20.12.23 такий позов було задоволено та відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Постановою Львівського апеляційного суду від 08.10.24 року рішення суду першої інстанції було скасовано та у задоволенні позову про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування по смерті його батька відмовлено. Тобто між сторонами існує спір з приводу спадкового майна.

Пленумом Верховного Суду України у пункті18-2 постанови від 16 квітня 2004 року N? 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції від 19 березня 2010 року), роз?яснено, якщо на земельній ділянці, яка є особистою приватною власністю одного з подружжя, а не спільною сумісною власністю подружжя, знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України. Згідно з частиною четвертою статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об?єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об?єкт розташований; згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об?єкта права власності. 352/1506/21. Відповідні висновки викладено у постанові КЦС ВС від 12.07.2023 року у справі N 466/352/1506/21.

Відтак, з огляду на викладене вважаю, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 11/100 часток земельної ділянки загальною площею 0,0848 га, кадастровий номер :07:002:0176, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з врахуванням розміру її частки у будинку за вказаною адресою , правомірна та належним чином обгрунтована.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 11/100 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0848 га, кадастровий номер :07:007:0176, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 . В решті вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача підлягають витрати по сплату судового збору в розмірі 1275 грн. 14 коп.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 11/100 часток земельної ділянки, загальною площею 0,0848 га, кадастровий номер :07:007:0176, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 .

В решті вимог відмовити .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплчений судовий збір в розмірі 1275 грн. 14 коп.

Позивачка : ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ;

Відповідач : ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 .

Третя особа : приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коцюруба Лариса Ярославівна ( м. Львів вул. Липинського, 3/105).

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту , до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 грудня 2024 року.

Суддя І. Є. Зима