Справа № 194/313/24
Номер провадження № 2/194/293/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Корягіна В.О.,

з участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 26 лютого 2024 року звернувся до суду з позовною заявою до Павлогралського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що він є власником 2/5 часток квартири АДРЕСА_1 , з яких право власності на 1/5 частку належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 жовтня 1998 року, а право власності на ще 1/5 частку належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2022 року після смерті його матері ОСОБА_2 10 жовтня 2022 року при отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері йому стало відомо, що в Інформаційній довідці з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна мається запис зареєстрований 07 вересня 2006 року за № 3697540 реєстратором Тернівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови без номеру від 15 березня 2000 року Тернівської державної виконавчої служби у вигляді арешту на невизначене, все майно власником якого є він ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , архівний запис № 72544-67 від 16 березня 2001 року. Обтяження у вигляді арешту майна створює йому перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном. 15 листопада 2022 року він звернувся до Тернівського відділу ДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про надання йому інформації на підставі чого було накладено арешт на належне йому майно та вирішити питання про зняття арешту з майна. 22 грудня 2022 року від Тернівського відділу ДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) отримав відповідь, в якій зазначено, що у Тернівському відділі ДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не перебувають відкритті виконавчі провадження боржником за яким є він. 26 грудня 2023 року він звернувся до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з належного йому нерухомого майна, та 17 січня 2024 року отримав відмову у знятті арешту, оскільки у ВДВС відсутні відкриті виконавчі провадження де він є боржником. Просить звільнити з-під арешту все належне йому майно, в тому числі 2/5 часток квартири АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частку якої зареєстровано за ним відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 жовтня 1998 року, та право власності на ще 1/5 частку якої зареєстровано за мною відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2022 року після смерті його матері ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження 3697540 від 07 вересня 2006 року 10:16:11 накладений на підставі постанови без номеру від 15 березня 2000 року Тернівською ДВС Дніпропетровської області архівний запис № 72544-67 від 16 березня 2001 року та зареєстрований реєстратором Тернівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області.

Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло, видане 19 жовтня 1998 року Тернівським УЖКГ ДХК «Павлоградвугілля» на підставі розпорядження від 19 жовтня 1998 року № 6033, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності кожному по 1/5 частині: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 синові, ОСОБА_3 невістці, ОСОБА_4 онукові, ОСОБА_5 онукові.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав, сформованого 01 грудня 2023 року, 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернівським УЖКГ ДХК «Павлоградвугілля».

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 28 листопада 2023 року, 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10 жовтня 2022 року Тернівською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої 22 грудня 2022 року, міститься запис про обтяження за №3697540 від 07 вересня 2006 року Тернівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови без номеру від 15 березня 2000 року Тернівської державної виконавчої служби у вигляді арешту на невизначене, все майно, власником якого є ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , архівний запис № 72544-67 від 16 березня 2001 року.

Згідно інформації Тернівського відділу державної виконавчої служби Південно-Східне міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 22 грудня 2022 року за вих.№19378, станом на 22 грудня 2022 року на виконанні в Тернівському МВ ДВС не перебувають не сплачені виконавчі провадження боржником за якими є ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17 січня 2024 року № 28.18/11178, у ВДВС відсутні відкриті виконавчі провадження де ОСОБА_1 є боржником, а тому відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції закону, чинній на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими ч. 2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно з п. 3 ч. ч. 1-3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, чинній на час закінчення виконавчого провадження), виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови може бути оскаржена.

Наслідки закінчення виконавчого провадження визначені ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції закону, чинній на час закінчення виконавчого провадження), відповідно до ч. ч. 1, 2 якої, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, на час прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції закону, чинній на час закінчення виконавчого провадження), обов`язковим наслідком такого рішення державного виконавця було зняття арешту з майна боржника.

Разом з тим, у порушення вказаних норм закону, державний виконавець, закінчуючи постановою виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 , не вирішив питання про зняття арешту з належного боржникові майна, а виконавче провадження знищено та не може бути відновлено.

Суд бере до уваги те, що станом на 17 січня 2024 року на виконанні у Павлоградському відділі державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні відкриті виконавчі провадження де ОСОБА_1 є боржником.

Ухвала суду від 15 травня 2024 року щодо зобов`язання Павлогралський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати суду заяву по суті справи, відповідачем не виконано.

Таким чином, оскільки в Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої 22 грудня 2022 року, міститься запис про обтяження за №3697540 від 07 вересня 2006 року Тернівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови без номеру від 15 березня 2000 року Тернівської державної виконавчої служби у вигляді арешту на «невизначене майно, все майно», власником якого є ОСОБА_1 , а право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 жовтня 1998 року, то позовні вимоги в частині звільнення з-під арешту 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Тернівським УЖКГ ДХК «Павлоградвугілля» 19 жовтня 1998 року, слід задовольнити.

Натомість, в частині позовних вимог щодо звільнення з-під арешту 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2022 року після смерті його матері ОСОБА_2 , слід відмовити, оскільки право власності на цю частку квартири він отримав після запису про обтяження за №3697540 від 07 вересня 2006 року.

У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 386, 391, 1268 ЦК України, ст. ст. 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 258, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення майна з-під арешту, задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Тернівським УЖКГ ДХК «Павлоградвугілля» 19 жовтня 1998 року, реєстраційний номер обтяження №3697540 від 07 вересня 2006 року Тернівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови без номеру від 15 березня 2000 року Тернівської державної виконавчої служби у вигляді арешту на «невизначене майно, все майно», власником якого є ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , архівний запис № 72544-67 від 16 березня 2001 року.

В частині позовних вимог щодо звільнення з-під арешту 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2022 року після смерті його матері ОСОБА_2 , слід відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2024 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін