Дата документу 09.04.2024 Справа № 337/564/24
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №337/564/24 Головуючий у 1-й інстанції: Кучерук І.Г.
Провадження №22-ц/807/765/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Козака Бабури 18» на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2024 року про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у справі за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Козака Бабури 18» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Козака Бабури 18» звернулося до суду із заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

В обґрунтування заяви ОСББ «Козака Бабури 18» зазначило, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Для управління, утримання і використання спільного майна вищевказаного будинку створене ОСББ «Козака Бабури 18». Боржники не виконують зобов`язання у повному обсязі щодо сплати внесків до Об`єднання, в зв`язку з чим виник борг по сплаті внесків з листопада 2021 року по грудень 2023 року у розмірі 10 344,00 грн, які ОСББ «Козака Бабури 18» просить стягнути з боржників солідарно на їх користь, а також 3 % річних у розмірі 331,32 грн та інфляційні витрати у розмірі 1 238,42 грн, судові витрати.

07 лютого 2024 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території за період з листопада 2021 року по 31 грудня 2023 року у сумі 10 344 грн, а також стягнуто з кожного судовий збір у розмірі 100,93 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2024 року відмовлено у видачі судового наказу в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2024 року ОСББ «Козака Бабури 18» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час вирішення питання про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення відсотків річних та інфляційних втрат не враховано, що такі нарахування проведено стягувачем до часу введення в Україні воєнного стану, а саме за період з 26 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року. Відтак, не може бути застосована постанова Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пунктом 9 частини 1 ст. 353 ЦПК України передбачено оскарження ухвали суду щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову ОСББ «Козака Бабури 18» у видачі судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь стягувача інфляційних втрат та 3 відсотків річних, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду в повній мірі не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ОСББ «Козака Бабури 18» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території за період з листопада 2021 року по 31 грудня 2023 року у сумі 10 344 грн, а також стягнення судового збору(а.с.1-10).

В заяві про видачу судового наказу боржником зазначено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними довідками Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 01 лютого 2024 року за вих. № 04-07/6/624, 04-07/6/623, 04-07/6/622 (а.с.27-29).

До заяви про видачу судового наказу заявником додано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію ОСББ «Козака Бабури 18»; витяг з протоколу Установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням буд. АДРЕСА_2 проведених 14 жовтня 2020 року, складеного 28 жовтня 2020 року; статут ОСББ «Козака Бабури 18»; роздруківку з сайту Мінфіну щодо індексу інфляції; розрахунок заборгованості; докази направлення судового наказу боржникам по справі (а.с.11-24).

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (пункт 3 частини першої статті 161 ЦПК України).

Частиною 2 вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Саме безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із частиною першою статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу,якщо: 1) заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка немає процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка немає права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (частина перша та друга статті 263 ЦПК України).

Судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази (частина перша статті 258 ЦПК України).

Згідно з положеннями пункту 3 частини першої статті 260 ЦПК України ухвала,що викладається окремим документом, складається, зокрема з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

З матеріалів справи убачається, що звертаючись в січні 2024 року із заявою про видачу судового наказу стягувач просив стягнути заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 10 344 грн, за період з листопада 2021 року по 31 грудня 2023 року, а також нараховані на суму заборгованості відсотки у розмірі 331,32 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 238,42 грн та судовий збір (а.с.2-10).

07 лютого 2024 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території за період з листопада 2021 року по 31 грудня 2023 року у сумі 10 344 грн, а також стягнуто з кожного судовий збір у розмірі 100,93 грн (а.с.32).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2024 року відмовлено у видачі судового наказу в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (а.с.31).

Визнаючи право на отримання стягувачем заборгованості за надані позивачем відповідачам по внескам на утримання будинку та прибудинкової території за період з листопада 2021 року по 31 грудня 2023 року у сумі 10 344 грн, та видаючи в цій частині судовий наказ, суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення відсотків річних та інфляційних втрат, посилаючись на те, що їх нарахування заборонено постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Закон України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг (далі Закон № 2189-VIII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2189-VIII предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з пунктами 5 та 10 частини другої статті 6 частиною Закону №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Частиною першою статті 26 Закону №2189-VIII визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина перша статті 610 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина перша статті 625 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин за договором про надання житлово-комунальних послуг як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (частина перша статті 26 Закону № 2189-VIII) правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц.

Проте, Кабінетом Міністрів України 5 березня 2022 року прийнято постанову № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (далі Постанова № 206) абзацом першим та другим пункту 1 якої установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року (пункт 2 Постанови № 206). Постанова № 206 вперше опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» від 06 березня 2022 року № 49.

Отже, відповідна постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно із положеннями частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що заявник, крім заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території у сумі 10 344,00 грн за період з листопада 2021 року по 31 грудня 2023 року, просить також стягнути 3% річних у сумі 331,32 грн за період з 01 листопада 2021 року по 29 січня 2024 року та інфляційні втрати у розмірі 1 238,42 грн за період з 01 листопада 2021 року по 31 грудня 2023 року, тобто за період, як до набрання чинності вказаною постановою № 206 від 05 березня 2022 року, так і після, а саме: 3% річних, до29 січня 2024 року; інфляційні втрати, до 31 грудня 2023 року, що свідчить про наявність спору щодо права грошової вимоги між сторонами.

Отже, за період до 24 лютого 2022 року є підстави для нарахування 3% річних та інфляційних витрат, водночас після зазначеного періоду, останні до нарахування та стягнення забороняються постановою Кабінетів Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Проте, оскільки ОСББ «Козака Бабури 18» просить видати судовий наказ про стягнення 3% річних у розмірі 331,32 грн (за період 01 листопада 2021 року по 29 січня 2024 року) та інфляційних втрат у розмірі 1238,42 грн (за період з 01 листопада 2021 року по грудень 2023 року) нарахованих на суму заборгованості за комунальні послуги, тобто за період, як до набрання чинності вказаною постановою, так і після, що не є безспірним і свідчить про наявність спору щодо права грошової вимоги між сторонами, тому ОСББ «Козака Бабури 18» має доводити свої вимоги в цій частині в порядку позовного провадження.

Вказане свідчить про наявність між сторонами спору щодо права грошової вимоги ОСББ «Козака Бабури 18» до споживачів послуг ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на зазначені суми про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат за вищезазначений період та відсутність підстав для видачі судового наказу.

А тому такі обставини підлягають з`ясуванню у позовному провадженні.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСББ «Козака Бабури 18» 3% річних у розмірі 331,32 грн (за період 01 листопада 2021 року по 29 січня 2024 року) та інфляційних втрат у розмірі 1238,42 грн (за період з 01 листопада 2021 року по грудень 2023 року) нарахованих на суму заборгованості за комунальні послуги, але помилився до підстав його відмови.

Таким чином, ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2024 року підлягає зміні, відмовивши у видачі судового наказу у стягненні 3 % річних та інфляційних витрат за вищезазначений період та розмірі з підстав зазначених в мотивувальній частині цієї постанови.

Аргументи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

При цьому колегія суддів роз`яснює ОСББ «Козака Бабури 18», що відмова у видачі судового наказу в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою в період з 23 лютого 2022 року. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи заявника апеляційної скарги відносно того, що суд позбавив його права на судовий захист в частині стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки заявник не позбавлений права звернутися до суду про стягнення 3 % річних у розмірі 331,32 грн (за період 01 листопада 2021 року по 29 січня 2024 року) та інфляційних втрат у розмірі 1238,42 грн (за період з 01 листопада 2021 року по грудень 2023 року) в позовному порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, однак вказав неналежні мотиви та підстави для такої відмови, за таких обставин, у відповідності до положень п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України ухвалу суду першої інстанції підлягає зміні у його мотивувальній частині.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки хоча апеляційну скаргу і задоволено частково, проте фактично колегія суддів погодилась із судовим рішенням суду першої інстанції про відмову ОСББ «Козака Бабури 18» у видачі судового наказу в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у цій справі, при цьому змінивши його та виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а тому підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Козака Бабури 18» задовольнити частково.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2024 року про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у цій справі, змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 09 квітня 2024 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кочеткова І.В.