Провадження №: 2/336/813/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 червня 2024 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Журавель Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
10.09.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за договорами позики згідно реєстру боржників, в тому числі, і за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року.
11.07.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (Фактор) укладено договір факторингу № 1 згідно з умовами якого ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами згідно реєстру боржників, у тому числі, і за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2023 року відкрито провадження в цій справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 08.02.2024 року (а. с. 114).
07.02.2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, в якій зазначалося, що позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити (а. с. 119).
08.02.2024 року у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено на 17.04.2024 року (а. с. 120).
15.04.2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а. с. 123-124).
17.04.2024 року слухання справи не відбувалося у зв`язку з тим, що суддя перебував у нарадчій кімнаті по кримінальній справі. Розгляд справи відкладено на 05.06.2024 року (а. с. 125).
У судове засідання, призначене на 05.06.2024 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника позивача надходила заява про розгляд справи без участі представника позивача, в якій зазначалося, що просить позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечує
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Сповіщення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, здійснювалось судом шляхом направлення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з судовою повісткою на відому суду адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , зазначену у Інформації департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 29.11.2023 року, а саме: АДРЕСА_1 , Така адреса співпадає з адресою, вказаною позивачем у позові.
Також в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу відповідача, які свідчать про те, що відповідачу особисто під підпис було вручено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та судові повістки (а. с. 118; 122)
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак про причини неявки суд не повідомив, як і не надав відзив на позовну заяву, тому, з урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень проти винесення судом заочного рішення, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір.
Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.
Цей Договір укладався за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «НОМЕР_5» (а. с. 29; 32 ).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором позики належним чином не виконувала, відповідно до Додаткових угод № 1 та № 2 сторони погоджували нові строки дії Договору (а с. 19-20; 21-22).
Після настання останнього пролонгованого строку дії Договору (24.05.2021 року) відповідач не пролонгувала його дію, кредитні кошти та проценти не повернула Кредитору, тому за Договором позики утворилась заборгованість.
10.09.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за договорами позики згідно реєстру боржників, в тому числі, і за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року (а. с. 46-55).
11.07.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (Фактор) укладено договір факторингу № 1, згідно з умовами якого ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами згідно реєстру боржників, у тому числі, і за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року, що підтверджено Актом приймання передачі Реєстру Боржників та витягом з реєстру боржників від 11.07.2022 року (а. с. 67-73; 74-75).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Матеріалами справи підтверджено, що 24.02.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено Договір позики № 1773466. Цей Договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ». Договір позики № 1773466 містить персональні дані відповідача, зокрема, паспортні дані, номер картки платника податків, номера мобільного телефону, а також номер банківської платіжної картки, на який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої надано споживачем. Також в даному Договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору. Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), яка акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача «НОМЕР_5».
Відтак судом встановлено, що договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору містяться код ідентифікатор відповідача, що і є його безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами.
Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
11.07.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (Фактор) укладено договір факторингу № 1, згідно з умовами якого ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами згідно реєстру боржників, у тому числі, і за Договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року, що підтверджено Актом приймання передачі Реєстру Боржників та витягом з реєстру боржників від 11.07.2022 року.
Відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Представником відповідача надано: договір про надання правової допомоги від № 07/07-2022 від 07.07.2022, звіт від 26.12.2023 про надання послуг за цим договором на суму 10 000 грн.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу, що понесений позивачем є належно обґрунтованим, а тому підлягає стягненню з відповідача в заявленому розмірі.
Керуючись ст.ст. 81, 89, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 1773466 від 24.02.2021 року, інфляційних витрат і трьох відсотків річних - задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»» суму сплаченого судового збору в розмірі 1511,41 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.С. Боєв