Справа № 457/1832/24
провадження №2/457/332/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Василюк Т.В.,

секретар судового засідання Кушнір М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавець цивільну справу за позовом представника позивача, адвоката Тунського Андрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в:

Представник позивача, адвокат Тунський Андрій Романович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 вересня 2015 року між позивачем, її чоловіком ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір довічно утримання у відповідності до якого ОСОБА_1 , ОСОБА_3 передали у власність ОСОБА_2 належну їм на праві приватної спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 взамін чого ОСОБА_4 зобов`язувався забезпечувати ОСОБА_1 та ОСОБА_5 утримання та догляд довічно. Пунктом 10 договору передбачено, що цей договір може бути розірваний у судовому порядку у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання. Пунктом 7 цього договору передбачено, що обов`язок ОСОБА_6 по забезпеченню ОСОБА_1 , ОСОБА_3 довічним утриманням та доглядом у вигляді: забезпечення їх житлом шляхом безкоштовного довічного проживання у відчужуваній квартирі, забезпечення їх щоденним триразовим калорійним харчуванням, забезпечення їх придатним для носіння одягом та взуттям, здійснення за ними догляду та надання необхідної допомоги, забезпечення їх належними лікувальними засобами, після смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поховати їх за установленим обрядом та спорудити на могилі надгробки. Пунктом 8 договору передбачено, що грошова оцінка зазначених у цьому договорів видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на початок кожного року. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті спадщину у 6 місячний строк ніхто не приймав спадкова справа не заводилась. На день смерті, як спадкоємця першої черги з чоловіком проживала позивачка. Таким чином до позивачки, як спадкоємиці покійного чоловіка в порядку спадкування перейшли усі права в тому числі і ті, що випливають із спірного договору. Відповідач не виконує обов`язку щодо забезпечення позивачки доглядом. Крім того відповідач не забезпечує позивача триразовим харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям, здійсненням за ними догляду та надання необхідної допомоги, забезпечення її належними лікувальними засобами. З 2023 року відповідач був призваний на військову службу і не виконував умови договору. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії відповідач в результаті бойових дій втрати обидві кінцівки та потребує протезування. Вказане на переконання позивачки свідчить, що він не може виконувати умови укладеного договору. Вказані обставини безумовно свідчать, що відповідач не здійснює догляд за позивачкою. З огляду на вищенаведене просить суд розірвати договір довічного утримання, що посвідчений 09 вересня 2005 року державним нотаріусом Цап О.П. Трускавецької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1314 предметом якого виступала квартира АДРЕСА_1 загальною площею 38.7 кв.м.

Представник позивача в судовому засіданні, позов підтримав та просив суд його задовольнити. Суду пояснив, що відповідач не здійснює належний догляд відповідно до умов договору довічного утримання за позивачкою.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задоволити. Додатково суду пояснила, що відповідач за нею не доглядає протягом тривалого часу, а саме не піклується про неї, не забезпечує її потрібними лікарськими засобами та продуктами. Просить розірвати вищезазначений договір, оскільки їй потрібно знайти осіб які б змогли надати їй відповідний догляд.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо задоволення даного позову. Суду додатково пояснив, що він на даний час проживає в селі Модричі Дрогобицького району Львівської області, протягом 4-5 років не здійснює догляд за позивачкою, оскільки тривалий час перебував закордоном, а згодом мобілізувався. На даний час є військовослужбовцем та втратив на війні обидві нижні кінцівки, що перешкоджає йому здійснювати відповідний догляд за позивачкою відповідно до договору довічного утримання. Претензій до позивачки не має.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного.

Судом встановлено, що 09 вересня 2015 року між позивачкою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та відповідачем було укладено та нотаріально посвідчено договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , передали на умовах довічного утримання у власність відповідачу ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності квартиру « АДРЕСА_1 , житловою площею 18,2 кв.м., загальною площею 38,7 кв.м. та зі своєї сторони на відповідача, який відповідно до договору довічного утримання є набувачем покладено такі обов`язки: забезпечення їх житлом шляхом безкоштовного довічного проживання у відчужуваній квартирі, забезпечення їх щоденним триразовим калорійним харчуванням, забезпечення їх придатним для носіння одягом та взуттям, здійснення за ними догляду та надання необхідної допомоги, забезпечення їх належними лікувальними засобами, після смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поховати їх за установленим обрядом та спорудити на могилі надгробки. Згідно п. 10 договору довічного утримання цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку /арк. справи 5/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 03.09.2016 року Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області встноалено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /арк. справи 8/.

Як встановлено в судовому засіданні, про що визнає відповідач він не має змоги через стан здоров`я в повній мірі виконував умови договору довічного утримання, а у зв`язку із перебуванням закордоном на роботі та мобілізацією у Збройні Сили України протяту останніх років і взагалі не виконує свої зобов`язання за цим договором.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 02.05.2024 року солдат ОСОБА_2 , 1983 року народження у січні 2023 року був призваний у Збройні Сили ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримав травми пов`язані із захистом Батьківщини, у виді правої та лівої ампутації нижніх кінцівок /арк. справи 16/.

Відповідно до п. 10 оспорюваного договору цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох ,або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на ст. 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст. 754 ЦК України набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду ), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача.

Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача на зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірника' договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалій характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувача (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання.

Згідно зі ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Частиною 1 ст. 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину в судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач має убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755,756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 21.06.2021 у справі № 644/1566/19, від 25.02.2021 у справі № 686/13821/19, від 28.03.2018 у справі № 509/513/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 755/1226/17-ц та від 06.05.2020 у справі № 755/1750/19.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначає ст. 611 ч. 1 п. 1 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Крім того, підстави для зміни або розірвання договору передбачені положеннями ст. 651 ЦК України ч. 2 якої визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обґрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи викладене та те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі наведеного 526, 628, 651, 744, 754-756 ЦК України та керуючись ст. 10, 12, 77, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, що посвідчений 09 вересня 2005 року державним нотаріусом Цап О.П. Трускавецької державної нотаріальної контори та зареєстрований реєстрі за № 1314 предметом якого виступала квартира АДРЕСА_1 загальною площею 38.7 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текс рішення виготовлено 19.12.2024 року.

Суддя: Т. В. Василюк