УХВАЛА

26 червня 2024року

м. Київ

справа № 185/12517/23

провадження № 61-6983ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко Ольга Миколаївна, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у цивільній справі № 185/12517/23.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків шляхомобґрунтування розміру сплаченого судового збору виходячи із ціни позову обчисленої за правилами частини першої статті 176 ЦПК України, а у разі, якщо розмір сплаченого судового збору не відповідає вимогам закону, необхідно доплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує доплату судового збору у визначеному законом розмірі і порядку.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд в ухвалі від 29 травня 2024 року вказував, що судовий збір має бути сплачено, як за вимоги майнового характеру виходячи із вартості спірного майна за формулою:

1% вартості спірного майна (1/4 частини квартири) х 200%, але не менше

2 147,20 грн та не більше 26 840 грн.

Верховний Суд звернув увагу, що до касаційної скарги додано документ про сплату судового збору в розмірі 1 211,20 грн, однак не наведено обґрунтування такого розміру, натомість у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 грн у 2024 році) судові рішення не підлягають касаційному оскарженню, окрім випадків передбачених пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України .

Копію ухвали Верховного Суду від 29 травня 2024 року ОСОБА_1 отримала

06 червня 2024 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення № 511.

У червні 2024 року ОСОБА_1 надала суду квитанцію №

від 07 червня 2024 року про доплату судового збору у розмірі 2 400 грн, без обґрунтування розміру сплаченого судового збору з урахуванням ціни позову (вартості спірного майна).

У розглядуваній справі обґрунтування розміру судового збору з урахуванням ціни позову, має важливе значення, зокрема в контексті положень частини третьої статті 389 ЦПК України щодо судових рішень, які не підлягають касаційному оскарженню, однак заявниця ухилилася від такого обґрунтування.

Аналіз положень підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» свідчить про те, що незалежно від суми судового збору фактично сплаченого при поданні позову, суд касаційної інстанції має встановити, яка сума судового збору, відповідно до вимог закону, підлягала сплаті за подання позову, і виходячи саме із цієї суми визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги з урахуванням оспорюваної суми.

Наведений Верховним Судом в ухвалі від 29 травня 2024 року розрахунок судового збору за подану ОСОБА_1 касаційну скаргу ґрунтується на вимогах статей 4, 6 Закону України «Про судовий збір» та положеннях Закону України

«Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Оскільки у встановлений судом строк вимоги ухвали від 29 травня 2024 року належним чином не виконані, недоліки касаційної скарги не усунені, тому касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Заяв про продовження встановленого судом строку для усунення недоліків, а також клопотань про відстрочення, розстрочення або зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги ОСОБА_1 не подавала.

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За загальним правилом, повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у справі № 185/12517/23 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, а також особі, яка подала скаргу разом з доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович