Справа №705/2735/18
2/705/112/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі

головуючого судді Годік Л.С.

при секретарі Бурлаки А.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном та відшкодування матеріальних збитків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 у 2018 році звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та відшкодування матеріальних збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2013 належить 27/100 часток будинку АДРЕСА_1 . Співвласником іншої частини будинку на той час був ОСОБА_3 , який отримав право власності відповідно до договору дарування від 2015 року. Відповідач ОСОБА_3 не виконував свої обов`язки по утриманню та збереженню свого майна, внаслідок чого, взимку 2016 року над його частиною будинку частково завалився дах та комин, впала стеля, відсутні вікна, приміщення не опалюється. Тому, у зв`язку з його невідповідальністю, через міжповерхове перекриття відбувається постійне залиття частини будинку позивача, що призвело до руйнування та пошкодження опорядження, підлоги та стін житлового будинку, в результаті чого сталося часткове знебарвлення шпалер та їх відпадання, з`явилися темні плями, замокли стіни та стеля, руйнується дерев`яна підлога. Факт спричинення шкоди такими діями відповідача підтверджується Висновком №14/05-18 БУД будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням частини житлового будинку від 22.05.2018, виконаним ПП «ТЕХБУДЕКСПЕРТ», згідно якого розмір заподіяної шкоди становить 14816 грн. Позивач зверталася до правоохоронних органів з приводу неналежної поведінки ОСОБА_3 , проте результату за її розглядом вона не отримала. В добровільному порядку дійти згоди щодо відшкодування збитків їм не вдалося, тому позивач з даним позовом звернулася до суду.

За вх. № 7681 від 12.03.2019 від ОСОБА_5 (до зміни прізвища ОСОБА_6 ) надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , з якого вбачається, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності та ґрунтуються на власних припущеннях позивача, адже, у позові зазначено, що він, тобто ОСОБА_3 є співвласником 23/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . Проте, він заперечує той факт, що він будь-коли мав право власності у вище вказаному житловому будинку, тому пред`явлені до нього позовні вимоги є безпідставними.

Також, до відзиву долучено копію свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що 06.04.2018 ОСОБА_3 змінив своє прізвище на « ОСОБА_7 ».

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2021 залучено до участі у вказаній цивільній справі співвідповідача ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні16.11.2023 підтримала поданий нею позов та просила його задовольнити.

Представник позивача адвокат Чепурнов Ю.О. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив стягнути завдану позивачу шкоду в розмірі 14816 грн. з ОСОБА_8 , а відповідача ОСОБА_4 зобов`язати не чинити перешкоди позивачу у користуванні її власністю. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що звертаючись з даним позовом до суду у 2018 році, позивач ОСОБА_2 вказала, що їй на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2013 належить 27/100 часток будинку АДРЕСА_1 . Співвласником інших 23/100 частин будинку на той час був ОСОБА_3 , який отримав право власності відповідно до договору дарування від 2015 року.

При цьому, на підтвердження права своєї власності на частину будинку та земельної ділянки позивач надала копію Договору купівлі-продажу 27/100 часток житлового будинку від 27.12.2013; Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.12.2013; копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копію АДРЕСА_2 ) та копію Технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_3 .

Проте, на підтвердження того, що співвласником 23/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на день звернення з даним позовом до суду був ОСОБА_3 , позивачем жодного доказу не надано.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником 27/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (право власності зареєстровано 27.12.2013), а власником 23/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 ( право власності зареєстровано 14.12.2018).

Із зазначеної Інформації вбачається, що право власності на 23/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 набув на підставі договору дарування частки у праві на житловий будинок від 14.12.2018, але дані попереднього власника не зазначені взагалі.

Позивач зазначає, що неправомірними діями відповідачів, які полягають у неналежному утриманні своєї власності, їй було заподіяно матеріальних збитків, які відповідно до Висновку №14/05-18 БУД будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням частини житлового будинку від 22.05.2018, виконаним ПП «ТЕХБУДЕКСПЕРТ», становлять 14816 грн.

Також, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_4 чинить їй перешкоди у користуванні належною їй часткою житлового будинку та вважає, що він повинен їх усунути шляхом проведення відповідного ремонту в його частині цього будинку, яка піддається руйнуванню з його вини.

Як встановлено судом із досліджених матеріалів справи, позивачем не доведено та не надано доказів того, що співвласником 23/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 на час звернення з даним позовом до суду була така особа, як ОСОБА_3 .

Крім того, як вбачається із Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , ще до звернення позивача з даним позовом до суду, тобто 06.04.2018 ОСОБА_3 змінив своє прізвище на « ОСОБА_7 ».

Тому, позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_3 не підлягають до задоволення, оскільки є безпідставними та необґрунтованими.

З приводу вимог до співвідповідача ОСОБА_4 про стягнення з нього завданих матеріальних збитків в розмірі 14816 грн., суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки такий розмір завданих збитків визначений Висновком №14/05-18 БУД будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням частини житлового будинку від 22.05.2018, виконаним ПП «ТЕХБУДЕКСПЕРТ», тобто, висновок складений ще до того, як ОСОБА_4 набув право власності на частину вказаного будинку, тому будь якими своїми діями він не міг завдати збитків позивачу.

Також, безпідставною є позовна вимога до ОСОБА_4 щодо зобов`язання його усунути перешкоди у користуванні майном позивача шляхом проведення відповідного ремонту в належній йому частині будинку, адже позивачем не надано жодного доказу того, що вказаним відповідачем чиняться якісь перешкоди чи спричинена будь яка матеріальна шкода його неправомірними діями за період часу, відколи він набув право власності на частину житлового будинку.

Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивачем не надано необхідних доказів щодо порушення її законних прав зазначеними відповідачами, позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,4, 12,13,81,89,258-259,264,265,273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном та відшкодування матеріальних збитків відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя Леся Сергіївна Годік