РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/8026/24

№ 2/183/3564/24

17 грудня 2024 року м.Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Z75.00400.004508854 від 06.11.2018 у розмірі 36107,32 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №Z75.00400.004508854 від 06.11.2018. На виконання умов договору банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 23800 грн. строком на 24 місяці, а позичальник, відповідно, зобов`язався повернути його разом з іншими платежам згідно з умовами цього Договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим, станом на 19.12.2023 має заборгованість у розмірі 36107,32 грн. На підставі договору факторингу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», у зв`язку з чим останній просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитом та судові витрати.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.08.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач, від імені якого діє представник адвокат Волошина О.В., не погоджуючись із позовом, 05.09.2024 подав відзив на позовну заяву у якому заперечує проти позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що п.1.10 кредитного договору про встановлення плати за обслуговування кредиту є нікчемним. Відповідачем повністю сплачений споживчий кредит, у період з 06.11.2018 по 19.12.2023 відповідачем сплачено 27052 грн., а сума кредиту складає 23800 грн., також проценти за користування кредитом складають 2339,25 грн. Банком подано ордер-розпорядження про перерахування коштів у якому зазначений інший рахунок, ніж це вказано у договорі. Крім того, в ордері зазначена сума переказу менша, ніж зазначено у кредитному договорі. Позивачем не надано доказів того, що кредитні кошти перераховано на рахунок, відкритий на ім`я відповідача. Розмір витрат на правничу допомогу вважає завищеним. Також у поданому відзиві просить витребувати у позивача засвідчену копію платіжного доручення про перерахування відповідачу кредитних коштів у розмірі 23800 грн.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовлено.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідно до ч.5 ст.14 ЦПК України, у позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі за наявними матеріалами.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено кредитний договір №Z75.00400.004508854 від 06.11.2018.

За умовами кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 23800 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору; кредит надано строком на 24 місяці.

За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 0,49% (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена Рішенням правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 9,99% (п.п.1.3, 1.4 кредитного договору).

Як зазначено в п.2.1. Договору, Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 24 щомісячних внесках включно до 06 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. У п.6 Договору наведено детальний Графік щомісячних платежів за кредитним договором, які сплачуються на транзитний рахунок № НОМЕР_1 .

Позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок позичальника як страхувальника та застрахованої особи по договору добровільного страхування життя. Цим Договором Позичальник доручає та дає розпорядження Банку: переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу, належного страховику, через транс

Судом установлено, що 06.11.2018 ОСОБА_1 власноручно підписав паспорт споживчого кредиту, графік щомісячних платежів, заяву анкету, заяву на укладення договору про використання аналога власноручного підпису, згоду фізичної особи суб`єкта кредитної історії, згоду-повідомлення фізичної особи клієнта банку, заяву до договору добровільного страхування життя №Z75.00400.004508854, договір добровільного страхування життя (а.с.8-16) .

У договорі страхування життя сторони погодили розмір страхового платежу 3282,76 грн.

Як убачається з ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту між рахунками ПАТ «Ідея Банк» 06.11.2018 банк видав ОСОБА_1 кредит у сумі 20517,24 грн. шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 , як це передбачено п.2.1 кредитного договору. Сума перерахованих відповідачу коштів складає різницю між сумою позики та сумою страхового платежу за договором страхування життя (а.с.17).

Зазначені обставини також підтверджуються випискою про рух коштів за рахунком (а.с.18-22).

Як свідчить виписка з рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за вказаним рахунком здійснювались операції з 06.11.2018 по ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме видача кредитних коштів, погашення кредиту, нарахування відсотків та плати за користування кредитом.

Згідно з довідкою-розрахунком за кредитним договором від 06.11.2018 №Z75.00400.004508854 розрахунок боргу станом на 19.12.2023 включає заборгованість за основним боргом 8394,33 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 2755,24 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 24957,75 грн, загальна заборгованість 36107,32 грн (а.с.23).

Доводи представника відповідача про повне погашення заборгованості спростовуються вищезазначеними дослідженими судом доказами. Посилання на здійснені відповідачем виплати суд відхиляє, оскільки такі виплати враховано при здійсненні розрахунку заборгованості.

22 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №22/12-2023, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відступило позивачу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги в розмірі заборгованості боржників перед банком, визначеному в реєстрі боржників (а.с. 40-44).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 22.12.2023 за кредитним договором №Z75.00400.004508854 від 06.11.2018, укладеним з ОСОБА_1 , розмір заборгованості якої складає 36107,32 грн, з яких заборгованість за основним боргом 8394,33 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 2755,24 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 24957,75 грн (а.с.45-47).

Згідно з платіжними дорученнями від 26.12.2023 №376 позивачем проведено фінансування за вищезазначеним договором факторингу (а.с.48).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором №Z75.00400.004508854 від 06.11.2018, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до частин 1 і 2 ст.207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах,у листах,телеграмах,якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за кредитним договором №Z75.00400.004508854 складає 36107,32 грн, з яких заборгованість за основним боргом 8394,33 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 2755,24 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 24957,75 грн.

Проте, погодитися з таким розрахунком суд не може з огляду на наступне.

З виписки за рахунком вбачається, що в рахунок погашення заборгованості за комісією позичальником сплачено грошові кошти на загальну суму 7068,60 грн.

Судом установлено, що у підписаному позичальником кредитному договорі у розділі 6 графіку щомісячних внесків за кредитним договором встановлено щомісячну комісію за супроводження кредиту.

Тобто ПАТ «Ідея Банк» фактично встановлено сплату комісії, проте не зазначено, за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення ПАТ «Ідея Банк» будь-яких дій,за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять.

Частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд вважає, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти про нарахування комісії за супроводження кредиту є нікчемними, а тому нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставним та вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення.

Відтак, з урахуванням того, що позивачем доведено загальний розмір заборгованості за кредитним договором від 06.11.2018 за тілом кредиту в розмірі 8394,33 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 2755,24 грн, що у загальному розмірі складає 11149,57 грн. (за вираховуванням нарахованої комісії в сумі 24957,75 грн, умова договору про яку є нікчемною).

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Відповідач у відзиві просив стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу до позову додано договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, додаткову угоду № 11 до договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, довіреність від 10 листопада 2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт № 16 прийому-передачі Реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12 червня 2023 року , платіжна інструкція від 13 червня 2023 року № 760 (а.с.49-65).

Відповідно до додаткової угоди №11 від 28 вересня 2023 року до договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, сторони дійшли взаємної згоди, що за договором про надання правової допомоги, що полягає у вчиненні Об`єднанням дій, передбачених п. 1.1.1 цього договору за реєстром згідно приймання-передачі реєстру боржників, клієнт сплачує на користь об`єднання винагороду у нижченаведеному розмірі - 7 000 грн. щодо однієї позовної заяви згідно реєстру боржників (а.с. 53).

Відповідачем разом з відзивом подано договір про надання правової допомоги, укладений 28.08.2024 між адвокатом Волошиною О.В. та відповідачем ОСОБА_1 ; акт №1 виконаних робіт, який містить детальний розрахунок із зазначенням вартості наданих послуг, їх вид та кількість витраченого часу на загальну суму 8000 грн.; квитанцію від 29.08.2024 про сплату відповідачем грошових коштів у сумі 8000 грн.; ордер адвоката.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

На переконання суду зазначений розмір судових витрат на правничу допомогу, понесених як позивачем, так і відповідачем, відповідає складності справи, обсягу наданих послуг, є співмірним з огляду на характер виконаних адвокатами робіт.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 36107,32 грн., з яких задоволено вимоги на суму 11149,57 грн. Отже, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2161,53 грн.

Суд дійшов висновку про відмову у позові в частині вимог, заявлених позивачем на суму 24957,75 грн., отже сума витрат відповідача на правничу допомогу, пропорційно до позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, складає 5529,68 грн.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 935,02 грн.

Загальна сума судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 3096,55 грн., а сума судових витрат, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача складає 5529,58 грн., тому з позивача слід стягнути на користь відповідача судові витрати, які складають різницю вказаних сум у розмірі 2433,13 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12,13,76-82,89,141,223,263,265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором №Z75.00400.004508854 від 06.11.2018 у сумі 11149,57 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8394,33 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 2755,24 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2433,13 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , місцезнаходження: 04071, м.Київ, вул. Набережно-Лугова, 8;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено і підписано 17 грудня 2024 року .

Суддя Оладенко О.С.