Справа № 645/336/24
Провадження № 2/645/806/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В., при секретарі - Селіверстовій Д.М., учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 , відповідач - ОСОБА_3 , представник відповідача - ОСОБА_4 , представник третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач з відповідачем ОСОБА_3 від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони з дітьми проживають у будинку батьків позивача, за адресою: АДРЕСА_1 . В травні 2023 року відносини між сторонами значно погіршились, скандали відбувались у присутності дітей, що негативно впливало на їх поведінку та стан здоров`я. У зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.10.2023 року шлюб було розірвано. 25.06.2023 року було прийнято рішення про переїзд відповідачки до однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , що є спільною сумісною власністю подружжя, квартира придбана в період шлюбу і зареєстрована, як об`єкт власності, на відповідачку. Діти переїхали разом з відповідачкою. Але вже 27.06.2023 року 13-ти річна донька ОСОБА_6 повернулася до свого звичного місця проживання в будинок АДРЕСА_1 . З цього часу дівчинка з мамою не проживає. Вона самостійно прийняла рішення проживати з батьком. Має окрему кімнату, забезпечена телефоном, планшетом, комп`ютером, телевізором - тобто всім необхідним для онлайн навчання у школі. 17.10.2023 року відповідачка заявила, що з цього часу діти будуть повністю проживати з позивачем, бо їй потрібен час для себе, відновлення свого здоров`я. З цього часу і п`ятирічний син ОСОБА_7 проживає з позивачем, він також має окрему кімнату в будинку АДРЕСА_1 . Позивач забезпечує всебічний розвиток дітей, так донька успішно навчається у 8 класі КЗ "Харківської загальноосвітньої школа №118 І-Ш ст." Індустріального району м.Харкова. Батько сплачує додаткові заняття з іноземної мови, а також з гімнастики у спортивно-оздоровчому комплексі Hummer GYM на вул.Роганській в м.Харкові. Син з батьком відвідує логопеда, бо дитина має деякі проблеми з вимовою приголосних; відвідує Клуб Footbik "ХТЗ", а також має розвиваючі заняття онлайн. Позивач створив всі умови для комфортного проживання дітей, їх фізичного та духовного розвитку в гармонічній обстановці, діти до позивача прив`язалися, бажають жити в звичній для них обстановці. Позивач має незалежне постійне місце роботи та стабільний заробіток, який дозволяє утримувати дітей на достатньо високому рівні, а робота на віддаленні дозволяє приділяти дітям достатньо уваги. Позивач вважає, що ці обставини свідчать на перевагу проживання дітей разом з ним. Також, позивач вважає, що відсутні обставини, які б унеможливлювали проживання дітей з батьком, чи негативно впливали на їх виховання та розвиток. Враховуючи тривалість проживання дітей з батьком та стан здоров`я дітей, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, виходячи з першочергового урахування інтересів дітей, вважає доцільним просити визначити місце проживання дітей разом з їх батьком. Відповідачка має побачення з дітьми за своїм бажанням, позивач їй не перешкоджає. Позивач з відповідачкою не змогли укласти нотаріальний договір, який би засвідчував волю сторін, бо відповідачка категорично відмовилася. Тому позивач вимушений звертатися до суду щоб вирішити питання в межах позову про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою суду від 23.01.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

11.03.2024 року від відповідача ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява, відповідно до якої ОСОБА_3 просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В обгрутнування зустрічних позовних вимог зазначає, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, донці виповниться чотирнадцять років, отже місце проживання нею визначатиметься самостійно, тому позовні вимоги про визначення місця проживання дитини у судовому порядку - є не доцільним та суперечить правовій дієздатності доньки. ОСОБА_3 , як мати дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має фінансову спроможність, фактичну можливість здійснювати догляд, утримувати та піклуватися про дитину, проводить та має спроможність проводити все для реалізації повного і гармонійного розвитку дитини. Мати сина має можливість створити всі належні умови для проживання дитини, забезпечуючи організацію навчання, дозвілля, відпочинку, охорону здоров`я та оздоровлення, що здійснюється станом на сьогодні та буде здійснюватися надалі. Одночасно з цим, наголошує на тому, що матір`ю завжди виконуються та будуть у подальшому виконуватися обов`язки з виховання дитини, вживається всіх необхідних дій для фізичного, розумового, духовного та соціального розвитку дитини. З огляду на вік дитини, слід наголошувати, що син за власним воле спрямуванням ближче до матері, який потребує більш активної участі у вихованні саме матір`ю, яка приймає активну участь у вихованні дитини, навчає дитину азам самостійності, відповідальності, навчає правилам поведінки у суспільстві. Між матір`ю та дитиною існують гарні стосунки, син тягнеться до мами, при цьому, мати має можливість належним чином утримувати дитину, створювати для дитини всі необхідні умови для життя, розвитку, виховання, здійснювати все необхідне для підготовки дитини до майбутнього життя. Матір`ю забезпечуватиметься проживання та вихованні дитини в атмосфері любові, турботи та захисту. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті дитини, має право та обов`язок піклуватися про дитину, чому мати в жоден спосіб не буде перешкоджати. Проживання дитини з матір`ю відповідає принципу забезпечення та врахування найкращих інтересів дитини та є пріоритетним, враховуючи вік та потреби дитини, а також впроваджений воєнний стан та впроваджені в країні мобілізаційні заходи. Крім того, мати дитини не характеризується антисоціальною поведінкою або аморальною поведінкою, яка може зашкодити розвиткові дитини, мати має авторитет у сина, та відіграє ключову роль у вихованні сина, підтримуючи з дитиною регулярні особисті стосунки і прямі контакти, отже проживання дитини з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дитини. Мати дитини відповідальне ставиться до виконання батьківських обов`язків, розуміється на потребах сина, має задовільний стан здоров`я, матеріальні можливості та має можливість забезпечити належні житлові умови. Станом на дату ініційованого судового спору, наголошує на наявності сталих соціально-родинних відносин між матір`ю та дитиною.

Ухвалою суду від 22.05.2024 року було прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження із первісним позовом.

Ухвалою суду від 17.06.2024 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо зустрічних позовних вимог заперечував, пояснив суду, що в квітні 2023 року відповідачка із дітьми повернулась із Румунії, спочатку вони жили разом. В червні 2023 року відповідачка сказала, що переїжджає на іншу квартиру, на наступний день після переїзду донька із речами повернулась до нього. Через 3-4 дні відповідачка вирішила повернутись із сином. В липні 2023 року відповідачка переїхала на іншу квартиру сама, потім іноді забирала сина, коли у неї був час. В жовтні 2023 року у відповідачки почались проблеми зі здоров`ям, вона повідомила, що їй потрібен час для себе, що діти будуть із ним. Він забезпечував дітей усім необхідним. Донька повернулась до нього сама, а сина відповідачка віддала, так як не могла утримувати. У нього для дітей є свої кімнати. Він сплачує додаткові зайняття дітей, забезпечує усім необхідним. Він не чинить перешкод у спілкуванні відповідачки із дітьми, молодшого сина вона іноді забирає до себе та сама повертає кожного разу дитину, дитина ночує у матері приблизно 3 рази на місяць. З червня 2023 року діти постійно мешкають із ним, з цього часу донька, а син постійно із ним з жовтня 2023 року. Він займається доглядом дітей, забезпечує харчування, лікування у випадку хвороби. Зазначив, що він працевлаштований, працює дистанційно, в нічний час, в день займається дітьми, має дохід приблизно 1000 доларів на місяць, мешкає із дітьми в приватному батьківському будинку 150 кв.м., у дітей не має на даний час зареєстрованого місця мешкання, має намір цим зайнятись.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримала у повному обсязі, щодо зустрічних позовних вимог заперечувала, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 , щодо задоволення позову ОСОБА_1 заперечувала, зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила суду, що позивач вивіз її на іншу квартиру примусово та змінив замки на дверях у будинку. Вона бажає жити разом із дітьми. Підтвердила, що донька постійно мешкає із батьком з червня 2023 року. Сина вона періодично забирає до себе. Вона офіційно не працевлаштована, але підробляє має дохід приблизно 20000 гривень. Коли стала працювати, то віддала сина позивачу, так як постійно не могла з ним бути, але переіодично забирає до себе. Вона займається дітьми, їх вихованням та лікуванням.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_4 щодо позову ОСОБА_1 заперечувала, зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надавши аналоічні пояснення викладені у зустрічній позовній заяві.

Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, якою просить розгляд справи проводити за відсутності представника органу опіки та піклування, а також висновок № 332 від 06.09.2024 року, відповідно до якого Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним визначення місця проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивача, її онуки - діти сторін живуть із батьком в гарних умовах, мають свої кімнати, спортивний куток, є місце для навчання та розвитку. Відповідач забирає молодшого сина, коли їй зручно на 1-2 дня, а потім повертає до батька, іноді купляє речі для дітей. Відповідач була із дітьми, з початку війни у Вінниці, а потім виїзджали за кордон до Румунії, в квітні 2023 року повернулись до Харкова. Позивач - батько дітей, матеріально забезпечений, займається підготовкою молодшого сина до школи, водить на курси, робить із дітьми уроки. Коли діти хворіють, то батько за ними доглядає. Коли молодший син захворів та лежав в лікарні на стаціонарі, із ним була мати - відповідачка по справі. Свідок зазначила, що відповідач нормальна мати, за дітьми доглядала, займалась їх вихованням, вона сама вирішила виїхати із будинку, де вони мешкали родиною, позивач допоміг їй перевезти речі. Визначити місце мешкання дітей із позивачем, йому потрібно для відстрочки від мобілізації. Також свідок зазначила, що старша донька сторін більш прихильна до батька, а молодший син, через маленький вік, не може визначитись, хто чим зацікавить.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю відповідачки, її онуки мать жити із батьком, так як у нього гарні житлові умови, він матеріально забезпечений, займається вихованням та розвитком дітей, водить на гуртки, коли хворіють займається їх лікуванням. Відповідачка по справі іноді проявляє агресію до дітей, кричить, навчає брехати, в неї бувають панічні атаки та їй потрібно зайнятись здоров`єм. Відповідачка спілкується із дітьми, забирає до себе. Зазначила, що вона із відповідачкою не спілкується приблизно рік, відповідачка егоїстична, власна, не вдячна, чим вона заробляє на життя свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засідання пояснила, що вона є бабусею відповідачки, відповідачка постійно займається дітьми, їх навчанням та розвитком - малюванням, гімнастикою та англійської мовою. До розлучення сторони жили нормально.

Неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судовому засіданні пояснила, що із матір`ю вона в основному спілкується по телефону, бачаться раз на тиждень. Мати поїхала жити до бабусі, а батько перевіз її речі. До розлученням батьків вона більше спілкувалась із мамою. В службі у справах дітей вона особисто писала заяву про те, що бажає жити із батьком. З місця мешкання мами вона повернулась до місяця мешкання батька через житлові умови. Мати пішла на роботу та попросила батька щоб він побув із братом, мати іноді забирає брата до себе.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, пояснення свідків, дослідив матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, зустрічна позовна заява, задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з частиною першою статті 161 ЦК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в постанові по справі № 592/7624/22 від 02.11.2023 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 і на час розгляду справи судом їй виповнилося 14 років. Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства вона може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, за їх місцем мешкання. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи положення частини другої статті 29 ЦК України та частини третьої статті 160 СК України, суд вважає, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно відмовити.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зазначає наступне.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі з 12.02.2010 року.

Від шлюбу сторони мають доньку- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 03.08.2010 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 383, та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 29.09.2018 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянських районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1468.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.10.2023 року шлюб між сторонами було розірвано.

Встановлено, що з 17.10.2023 року дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 10.01.2024 року, встановлено, що двоповерховий приватний житловий будинок АДРЕСА_1 , складається з п`яти кімнат, двох сумісних ванних кімнат та туалету, на кожному поверсі. Будинок оснащений централізованим газо, водо, енерго постачанням. В будинку зроблений капітальний ремонт. Оселя облаштована меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови. Для дитини виділена окрема кімната, в якій є спальне місце, облаштована меблями для навчання, ігор та відпочинку. В будинку постійно проживають та зареєстровані: власник, бабуся ОСОБА_8 , 1961 року народження, батько ОСОБА_1 , 1985 року народження, донька ОСОБА_5 , 2010 року народження, син ОСОБА_5 , 2018 року народження. Також встановлено, що батьки дітей спільно не мешкають, зі слів батька, з 08.07.2023 року. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 жовтня 2023 року шлюб між ними розірвано. Зі слів батька, діти, фактично, донька з червня, а син з жовтня 2023 року, мешкають разом з ним. Мати періодично спілкується з дітьми. Батько працює віддалено та має можливість постійно займатися дітьми, батьком утворені належні умови для виховання та розвитку дітей. /а.с.6/

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 29.09.2023 року, встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , розташована на 5 поверсі п`яти поверхового будинку, складається з однієї кімнати об`єднаної з кухнею, сумісної ванної кімнати та туалету, балкону. Ізольована квартира з усіма зручностями: централізоване опалення, вода, газ електропостачання. Кімната облаштована меблями: є диван, крісло - диван, 2 шафи, в наявності побутова техніка, холодильник, телевізор, пральна машинка. Для дитини є крісло-диван, стіл для навчання, речі та іграшки за віком. За адресою проживають: власник ОСОБА_3 , 1984 року народження та син ОСОБА_5 , 2018 року народження. На момент відвідування малолітній ОСОБА_5 перебував із матір`ю. Зі слів матері, син постійно мешкає разом із нею. Батько дитини раз на тиждень забирає сина до себе із ночівкою. Шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.10.2023 р. Зі слів матері, вона має складні стосунки з колишнім чоловіком та має бажання звернутись із позовом до суду про встановлення місця проживання сина разом з нею. /а.с.57/

Відповідно до Картки оцінки психоемоційного стану хворого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого КПН "Міська клінічна дитяча лікарня №16" вбачається, що дитина має ознаки перенесеного та актуального стресу, в анамнезі травматичний досвід. Прагне до контакту з мамою. Рекомендована подальша діагностика та корекційні сеанси, спрямовані на стабілізацію емоційної сфери../а.с.103/

Відповідно до повідомлення КПН "Міська клінічна дитяча лікарня №16" від 08.05.2024 р. за №360/0/666-24, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обстежені та лікуванні в нефрологічному відділенні КНП «Міська клінічна дитяча лікарня№16» ХМР, у період з 22.04.2024 по 29.04.2024 року. В період перебування ОСОБА_5 у лікарні, догляд за ним та спілкування з медичним персоналом здійснювала мати хлопчика - ОСОБА_3 /а.с.104/

Відповідно до повідомлення КПН "Міська клінічна дитяча лікарня №16" від 24.04.2024 р. за №209/0/545-24, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває під наглядом лікаря-педіатра, з яким укладена декларація про надання первинної медичної допомоги, КНП «Міська дитяча поліклініка №16» ХМР. Згідно інформації, наданої лікарем-педіатром, ОСОБА_12 відвідує лікарів закладу на амбулаторному прийомі під час проведення медичних оглядів у супроводі матері, ОСОБА_3 , яка опікується станом здоров`я сина, виконує рекомендації стосовно догляду за дитиною. /а.с.105/

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).

Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 06.09.2024 року № 332, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначення місця проживання малолітнього - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком відповідає інтересам дитини, враховуючи, що батьком создані кращі умови для виховання, розвитку та навчання дитини. Неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достигла чотирнадцятирічного віку та може самостійно вирішувати з ким із батьків вона буде проживати, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог, та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради - задовільнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , адреса: м.Харків, вул.Чернишевська, буд.55.

Повний текс судового рішення складено 24.12.2024 року.

Головуючий - суддя: І.В.Ульяніч