справа № 362/4542/22
головуючий у суді І інстанції Кравченко Л.М.
провадження № 22-ц/824/4964/2024
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Васильківтепломережа» на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Васильківтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року Комунальне підприємство «Васильківтепломережа» (далі - КП «Васильківтепломережа») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Квартира обладнана централізованою системою опалення. Послугу з постачання теплової енергії до вказаної квартири надає КП «Васильківтепломережа». За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг, наданих КП «Васильківтепломережа», утворилась заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2022 року становить 73 452 грн 42 коп.

З урахуванням зазначеного, КП «Васильківтепломережа`просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у сумі 73452 грн 42 коп. та судові витрати у сумі 2 481 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року у задоволенні позову КП «Васильківтепломережа» відмовлено.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року виправлено описку в рішенні Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року та доповнено вступну частину рішення посиланням на заочне рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, установивши, що ОСОБА_1 не зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , і позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є власником вказаної квартири або за згодою власника нею користується і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, дійшов висновку про відмову у позові, оскільки суд немає можливості встановити факт того, що саме ОСОБА_1 є споживачем теплової енергії за вказаною адресою.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що перелік сум за особовим рахунком НОМЕР_1, який наданий позивачем, не може бути беззаперечним доказом того, що саме відповідач є споживачем послуги за вказаною адресою, оскільки зміст такої довідки залежить безпосередньо від волі позивача, має односторонній характер і не дає змоги впевнитися в дійсності нарахування заборгованості саме ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник КП «Васильківтепломережа» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права, просить скасувати заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що саме на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , і відповідач частково сплачував послуги з опалення, що підтверджується наданий до позовної заяви переліком сум за особовим рахунком, а тому відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_1 , і, відповідно, несе обов`язок зі сплати за надані послуги.

Щодо повідомлення учасників справи про судовий розгляд.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка разом з копіями відповідних документів надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянин України зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до частини 10 статті 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом.

Апеляційний суд двічі направив на зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття апеляційного провадження з копіями апеляційної скарги та доданих до неї документів, повідомлення про призначення справи до розгляду у письмовому провадженні. Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а лист повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній».

Таким чином, апеляційний суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.

Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 , обладнана централізованою системою опалення.

КП «Васильківтепломережа», основною метою діяльності якого як виробника комунальної послуги, є забезпечення якісного та безперебійного постачання теплової енергії, централізованого опалення гарячого водопостачання споживачам міста: підприємствам, організаціям, установам відомчого і комунального житла та іншим, надає послугу з централізованого опалення до вказаної квартири.

За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . Нарахування за послуги проводяться відповідно до опалювальної площі квартири та тарифів, затверджених, зокрема: рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради №399 від 18 жовтня 2017 року та рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради №536 від 20 грудня 2018 року.

Згідно з переліком сум за період з 01 січня 2018 року до 01 жовтня 2022 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість становить 73 452 грн 42 коп.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з частинами першою та третьою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:

1) споживачі (індивідуальні та колективні);

2) управитель;

3) виконавці комунальних послуг.

У пункті 6 статті 1Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана позиція є усталеною та викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №922/4239/16, Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №303/7554/16-ц, від 21 серпня 2019 року у справі №922/4239/16, 25 вересня 2019 року у справі №522/401/15-ц та 10 грудня 2018 року у справі №638/11034/15-ц,від 26 квітня 2018 року у справі №904/6293/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №922/4239/16 зазначила, що відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (постанова).

Верховний Суд у постанові від 12 червня 2020 року у справі №712/8733/17 зазначив, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то суб`єктом правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише відповідно до статті 156 ЖК України.

Отже, для правильного вирішення питання цивільно-правової відповідальності споживача послуг КП «Васильківтепломережа» необхідно встановити чи є відповідач власником або співвласником квартири, або за згодою власника він є іншою особою, який користується квартирою та отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з яким або від імені якого укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, встановлено, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією, наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим у Київській області та, зокрема, за адресою: в АДРЕСА_1 , - не значиться.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно вимог частин першої та другої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в цивільному процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

При цьому, одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

На підтвердження позовних вимог позивач надав лише перелік сум за період з 01 січня 2018 року до 01 жовтня 2022 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надав належних та переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає КП «Васильківтепломережа» за адресою: АДРЕСА_1 , в силу проживання за цією адресою або як власник вказаної квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_1 , оскільки на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за вказаною адресою і він частково сплачував послуги з опалення, що підтверджується наданим до позовної заяви переліком сум за особовим рахунком, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки споживачем житлово-комунальних послуг є власник (співвласник) нерухомого майна або особа, яка за згодою власника користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу, а позивач не довів, що відповідач є особою, якій на праві власності належить нерухоме майно до якого постачається відповідна послуга, або особою, яка зареєстрована або фактично проживає у відповідному житлі та користується відповідною послугою.

Доводи КП «Васильківтепломережа», викладені в апеляційній скарзі, з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, зокрема, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, невідповідності висновків суду встановленим обставинам, що є підставою для скасування судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Васильківтепломережа» залишити без задоволення.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська