єдиний унікальний номер справи 546/492/24
номер провадження 2-о/546/27/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд у складі головуючого судді Романенко О.О., вирішуючи питання про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Решетилівська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту здійснення постійного догляду за хворим батьком, який потребує постійного догляду, -

в с т а н о в и в:

18.06.2024 заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що батьком заявника є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю 2 групи та за висновком ЛКК № 366 від 03.06.2024, виданим Решетилівською центральною лікарнею Решетилівської міської ради Полтавської області, потребує постійного стороннього догляду. Заявник зареєстрований та постійно проживає разом зі своїм батьком в будинку АДРЕСА_1 , також з ними проживають дружина та дочка заявника.

Заявник вказує, що його батько тривалий час не підтримує шлюбні відносини зі своєю дружиною (матір`ю заявника), проживає окремо від неї та на даний час батьки заявника подали спільну заяву до територіального органу РАЦС про реєстрацію розірвання шлюбу.

Окрім того, заявник зазначає, що встановлення факту здійснення ним постійного догляду за хворим батьком ОСОБА_2 , який є інвалідом 2 групи має для заявника юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, тобто виникнення прав та обов`язків заявника, визначених ЗУ «Про соціальні послуги» та ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні». Зазначений факт заявнику необхідно встановити для офіційного підтвердження здійснення ним постійного догляду за батьком інвалідом 2 групи у державних органах для забезпечення прав та інтересів інваліда. При цьому зазначає, що встановлення даного юридичного факт не породжує спір про право та іншим шляхом неможливо підтвердити факт постійного догляду.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просить встановити факт, що він здійснює постійний догляд за хворим батьком ОСОБА_2 , який за станом здоров`я за висновком ЛКК закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Вирішуючи питання про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі, суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частині першій статті 315 ЦПК України, однак не є вичерпним.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок.

Суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Таким чином, судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній (постанова ВП ВС від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18).

При зверненні до суду із заявою в порядку окремого провадження, заявник ОСОБА_1 вказує, що встановлення факту здійснення ним постійного догляду за хворим батьком ОСОБА_2 , який є інвалідом 2 групи має для заявника юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, тобто виникнення прав та обов`язків заявника, визначених ЗУ «Про соціальні послуги» та ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні». Зазначений факт заявнику необхідно встановити для офіційного підтвердження здійснення ним постійного догляду за батьком інвалідом 2 групи у державних органах для забезпечення прав та інтересів інваліда. При цьому зазначає, що встановлення даного юридичного факт не породжує спір про право та іншим шляхом не можливо підтвердити факт постійного догляду.

Статтею 22 Закону України «Про соціальні послуги» передбачено порядок укладення між надавачем та отримувачем соціальних послуг чи його законним представником договору про надання соціальних послуг.

Порядок подання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг, призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, визначено Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859.

Рішення про надання соціальних послуг, отримання постійного догляду приймають структурні підрозділи з питань соціального захисту населення.

Процедура оформлення постійного догляду встановлена законом та підзаконними актами, у тому числі Постановою КМУ № 859 від 23.09.2020, та відбувається за зверненням до відповідних компетентних органів за місцем проживання заявника та особи, якій необхідні соціальні послуги з догляду.

Таким чином, суд акцентує увагу на тому, що порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1040, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859, Порядком організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 587.

Вказані нормативно-правові акти визначають порядок та підстави отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру.

Відповідно до положень частини четвертої статті 11 Закону України «Про соціальні послуги» до повноважень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад належать, серед іншого, визначення потреб населення адміністративно-територіальної одиниці/територіальної громади у соціальних послугах, у тому числі із залученням надавачів соціальних послуг недержавного сектору, оприлюднення відповідних результатів; інформування населення про перелік соціальних послуг, їх зміст і порядок надання у формі, доступній для сприйняття особами з будь-яким видом порушення здоров`я; здійснення заходів для виявлення вразливих груп населення та осіб/сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах; забезпечення за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї надання базових соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їхніх потреб, вжиття заходів з надання інших соціальних послуг таким особам/сім`ям шляхом створення мережі надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору та/або залучення надавачів соціальних послуг недержавного сектору (шляхом соціального замовлення, державно-приватного партнерства, конкурсу соціальних проектів, соціальних програм тощо), та/або на умовах договору з уповноваженими органами, передбаченими пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті; забезпечення ведення Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг на місцевому рівні.

Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року № 99, згідно з положеннями якого за заявою надавача соціальних послуг у розділі «Надавачі соціальних послуг - фізичні особи» мають бути внесені відомості про надавачів соціальних послуг, які мають право на отримання витягу з цього Реєстру.

Окрім того, Положенням про Єдиний державний вебпортал електронних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1137 (далі - Положення), визначено, що Портал Дія призначений для реалізації права кожного на доступ до електронних послуг та інформації про адміністративні та інші публічні послуги, звернення до органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (у тому числі відповідно до Закону України «Про звернення громадян»), отримання інформації з національних електронних інформаційних ресурсів, яка необхідна для надання послуг, а також для проведення моніторингу та оцінки якості послуг у випадках, визначених цим Положенням.

Наведене законодавство свідчить, що для отримання підтвердження факту здійснення догляду за особою з інвалідністю надавач соціальної послуги з догляду вдома має бути включений до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який на місцевому рівні ведуть виконавчі органи місцевих рад та за заявою особи підтверджують такий статус шляхом видачі протягом 30 днів безкоштовної довідки про здійснення догляду за особою з інвалідністю.

Доводи заявника ОСОБА_1 про те, що лише суд може встановити факт того, що він постійно доглядає за своїм хворим батьком інвалідом 2 групи, в повній мірі спростовуються наведеним вище законодавством, за яким незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні, для отримання відповідного статусу надавач та отримувач соціальних послуг включаються до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Зокрема, догляд вдома, денний догляд є базовою соціальною послугою, для отримання якої особа або її представник має звернутись із заявою про надання соціальної послуги за місцем свого проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади, який після оцінювання потреби особи/сім`ї у соціальних послугах приймає рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг, яке може бути оскаржено до суду (пункт 1 частини шостої статті 16, частина перша статті 19, стаття 20, частини перша, четверта статті 21 Закону України «Про соціальні послуги» ).

Таким чином, законодавством чітко визначено позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка за станом здоров`я потребує соціальної послуги з догляду, про встановлення якого просить заявник, у зв`язку з чим такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки викладені в постанові КЦС ВС від 05.06.2024 у справі № 283/1199/23, які згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом під час ухвалення цього судового рішення.

Окрім того, суддя звертає увагу на те, що встановлення зазначеного факту впливає на права та обов`язки заявника, визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Слід також зауважити, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин, зокрема що стосується виконання заявником військового обов`язку, у тому числі й щодо звільнення від призову за мобілізацією згідно із ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суд застосовує норми права з урахуванням принципу розумності та справедливості. У цьому контексті суд зазначає, що законодавець аналогічним чином унормував позасудовий порядок встановлення факту здійснення особою постійного догляду у чинному законодавстві про мобілізаційну підготовку та порядок мобілізації.

Зокрема, у місцевому органі виконавчої влади перебачено створення комісії із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), яка, з урахуванням наданих районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки матеріалів, складає про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду). Зазначений акт є одним із документів, які надаються військовозобов`язаним до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560).

Таким чином, надані заявником докази не свідчать, що він використав позасудовий порядок встановлення факту того, що він є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за батьком інвалідом.

У разі ж відмови заявнику у призначенні його надавачем соціальних послуг він має право оскаржити таке рішення суб`єкта владних повноважень у судовому порядку.

Суддя звертає увагу, що заявник у поданій заяві не вказав та не надав доказів про те, що він використав всі передбачені законодавством можливості для встановлення та підтвердження даного факту в позасудовому порядку.

Окрім того, суддя вважає, що звернення заявника ОСОБА_1 до суду із вказаною заявою фактично направлено на уникнення дотримання у позасудовому порядку процедури, чітко визначеної чинним законодавством України, як зазначено вище.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки розгляд заяви ОСОБА_1 віднесено до повноважень інших органів і за законом не підлягає судовому розгляду, суддя прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 260, 261, 263, 293, 315, 353, 354 ЦПК України ЦПК України, суддя -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Решетилівська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту здійснення постійного догляду за хворим батьком, який потребує постійного догляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 24 червня 2024 року.

Суддя О.О. Романенко