УХВАЛА

24 червня 2024 року

м. Київ

справа № 947/11018/23

провадження № 61-8873ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив стягнути на свою користь з відповідачів відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири у розмірі 83 936,00 грн солідарно; відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн солідарно.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 є власником 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 .

09 грудня 2021 року складено акт обстеження, відповідно до якого в будинку АДРЕСА_2 08 листопада 2021 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_3 , власниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до акту від 09 грудня 2021 року, складеного та підписаного старшим майстром ОСОБА_6 , майстром ОСОБА_7 , начальником ділянки № 1 КП ЖКС «Вузівський» ОСОБА_8 , а також затвердженого та скріпленого печаткою КП ЖКС «Вузівський», за результатами обстеження виявлено залиття та іржаві зливи на стінах в дитячій кімнаті та залі, площею 5,5 кв. м, з`явився грибок на стінах, площею 3,5 кв. м, вздуття шпаклівки на стелі в залі, площею 3,5 кв. м, вздуття підлоги (ламінату), площею 17,0 кв. м.

Причиною залиття 08 листопада 2021 року в квартирі АДРЕСА_4 , яка розташована поверхом вище, був прорив на внутрішньо-квартирній системі центрального опалення, а саме - на різьбовому з`єднанні футорки радіатору та підводки до нього.

Відповідно до висновку експерта будівельно-технічної експертизи від 02 лютого 2022 року № 028/2021 вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в приміщеннях квартири АДРЕСА_1 , внаслідок залиття 08 листопада 2021 року, становить (з урахуванням ПДВ) 75 936,00 грн.

За складення експертного висновку сплачено 8 000,00 грн.

Таким чином, за твердженням позивача, загальна вартість завданої йому майнової шкоди з підстав залиття його квартири з вини відповідачів становить 83 936,00 грн.

Крім того, внаслідок залиття квартири позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття квартири та пошкодження майна, через що стала непридатною для використання без проведення ремонту. Зазначені обставини порушили його і його сім`ї звичайний та розмірений спосіб життя, оскільки виникла необхідність у докладанні додаткових зусиль для її нормалізації та витрачанні власного часу. Загалом позивач оцінив завдану йому моральну шкоду у 20 000,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 травня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 37 968,35 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 18 984,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 18 984,18 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 1 878,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 939,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 939,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати, пов`язані з розглядом справи, у сумі 12 155,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати, пов`язані з розглядом справи, у сумі 6 077,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати, пов`язані з розглядом справи, у сумі 6 077,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У червні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 травня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просять скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому, незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та судову практику у цій категорії справ.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами «а», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, заявниками не обґрунтовано.

Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені заявниками у скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вказана справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для заявників (підпункт «в») пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У касаційній скарзі заявники посилаються на те, що апеляційний суд, безпідставно і помилково розглянув справу в порядку письмового провадження, тоді як вони клопотали перед судом провести розгляд справи з викликом сторін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . В ухвалі судом справу визнано незначної складності.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 травня 2024 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників, на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки як зазначено вище, ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. Врахувавши ціну позову, предмет позову та складність справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до статей 279, 368, 369 ЦПК України правомірно розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, як малозначної справи, для якої пріоритетним є швидке вирішення справи.

З огляду на наведені доводи, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявниками не обґрунтовані.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023). Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування.

Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник