ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2397/23Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/133/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Жук В.М.

представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №601/2397/23 за апеляційними скаргами Комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року і ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року та апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року та додаткове рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2023 року (судові рішення ухвалені суддею Коротичем І.А.) в справі за позовом Комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за надані послуги з вивезення побутових відходів, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року Комунальне підприємство Кременецької міської ради "Міськводгосп" (далі - КП "Міськводгосп") звернулось до суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідач є споживачем послуг, що надаються КП "Міськводгосп" за адресою вул. Грабівка 10 в м. Кременець на підставі публічного договору на вивезення побутових відходів, який опублікований на сайті Кременецької міської ради.

Про належне надання позивачем послуги із вивезення побутових відходів свідчить відсутність скарг відповідача.

Проте всупереч вимогам договору, останній взагалі не сплачує їх вартість, чим ухиляється від обов`язку оплати за спожиту житлово-комунальну послугу з вивезення побутових відходів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період надання послуг, а саме з 01.09.2019 року по 31.05.2023 року у розмірі 8 329, 86 грн., яку просили стягнути з відповідача на свою користь, а також просили стягнути суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року провадження у справі за позовною заявою КП "Міськводгосп" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.09.2019 року по 30.04.2023 року в сумі 8144 грн. 72 коп. закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" заборгованість за надання послуг із вивезення побутових відходів у розмірі 185 грн. 14 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 59 грн. 65 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2023 року частково задоволено заяву представника відповідача та стягнуто з комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" на користь ОСОБА_1 3 000 грн. судових витрат на професійну правову допомогу.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року КП "Міськводгосп" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Також, не погоджуючись із ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, КП "Міськводгосп" подало апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг посилаються на те, що в даній цивільній справі №601/2397/23 відбулися зміни підстав та предмету позову, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості за період з 01 вересня 2019 року по 31 травня 2023 року в розмірі 8329,86 грн., а в справі №601/1322/23 предметом розгляду було стягнення заборгованості за період з 01 вересня 2019 року по 30 квітня в розмірі 8144,72 грн., тому на їх думку відсутні підстави для закриття провадження в цій частині на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України і наявні всі умови для задоволення їх позовних вимог в повному обсязі, за весь спірний період.

Не погоджуючись із рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Докторевича Р.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вважає, що судом безпідставно стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за травень 2023 року, оскільки позивач не надав жодних доказів оприлюднення на сайті Кременецької міської ради та газеті "Діалог" проекту договору про вивезення побутових відходів.

Заперечує факт надання послуг з вивезення побутових відходів, оскільки поблизу вулиці Грабівка, на якій він проживає, немає контейнерів для твердих побутових відходів.

Посилається на відсутність укладеного між сторонами договору про вивезення побутових відходів, а тому висновок суду першої інстанції про укладення між позивачем та відповідачем такого договору, не відповідає обставинам справи.

Вважає, що судом не було враховано при розгляді справи рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 липня 2023 року у справі 601/1323/23, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення при вирішенні даної справи.

Не погоджуючись із додатковим рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Докторевича Р.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення всієї суми понесених витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити дану вимогу у повному обсязі та стягнути з позивача на його користь 30 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин норми ст. 137 ЦПК України та незаконно стягнув з позивача витрати на правову допомогу в значно меншому розмірі, ніж заявляв відповідач, оскільки стороною позивача не заявлялось про неспівмірність таких витрат.

Відзивів на апеляційні скарги не надходило.

В судовому засіданні представник позивача КП "Міськводгосп" - Гурник В.О. апеляційні скарги позивача підтримав з мотивів викладених у них та заперечив проти задоволення апеляційних скарг сторони відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Докторевич Р.А. підтримав апеляційні скарги відповідача з мотивів викладених у них та заперечив проти задоволення апеляційних скарг позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Кременецької міської ради № 3061 від 26 березня 2019 року "Про визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території міста Кременець", виконавцем послуги із вивезення твердих побутових відходів на території міста Кременець строком на десять років визначено Комунальне підприємство Кременецької міської ради "Міськводгосп".

29 березня 2019 року, відповідно до положень п. 31 постанови КМУ №1173 від 16.11.2011 «Питання надання послуг із вивезення побутових відходів» між позивачем та виконавчим комітетом Кременецької міської ради укладений договір № 68/19-05 "Про надання послуг із вивезення побутових відходів на території м. Кременець" відповідно до якого позивач зобов`язався відповідно до графіку надавати послуги із вивезення побутових відходів на території Кременецької міської ради (м. Кременець Тернопільської області), а замовник зобов`язується виконати обов`язки, передбачені цим договором.

Рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради № 173 від 18 травня 2016 року затверджено норми вивезення твердих побутових відходів у м. Кременець (згідно додатку до даного рішення).

Рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради № 1044 від 18 квітня 2018 року встановлено тарифи по вивезенню та знешкодженню твердих побутових відходів у м. Кременець Тернопільської області.

Дані обставини встановленні рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10.07.2023 року (справа №601/1323/23) між тими самими сторонами. Рішення набрало законної сили 10.08.2023 року.

На офіційному веб-сайті Кременецької міської громади (дата 01.04.2019 року) опубліковано публічний договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.04.2019 року, згідно якого Комунальне підприємство Кременецької міської ради "Міськводгосп" та споживачі послуг з вивезення побутових відходів уклали договір про надання вказаних послуг. Також повідомлено про місце розташування контейнерів.

Згідно вище вказано договору виконавець зобов`язується надати послуги з вивезення побутових відходів (ТПВ), за контейнерною схемою, для чого використовуються технічно справні баки, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором в строк до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктами 10, 11 договору надання послуг розраховується виконавцем на підставі норм, затверджених рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради № 173 від 18.05.2016. Розрахунок обсягу і вартості послуг здійснюється за тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради № 1044 від 18.04.2018 року.

Пунктами 13, 14 договору передбачено, що дієздатні особи, як проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються правами споживача та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати послуг. Послуги оплачуються готівкою або в безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений у реквізитах до даного договору.

Плата вноситься на розрахунковий рахунок Виконавця, вказаний у цьому Договорі.

Споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк за надані йому послуги з вивезення відходів ( пп. 2 п. 20 Договору).

Виконавець зобов`язується надавати послуги відповідно до вимог чинного законодавства про відходи, санітарних норм і Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Кабінетом Міністрів України та цього договору. ( пп.1 п.22 Договору).

Договір діє з 01.04.2019 року по 31.03. 2020 року (п. 30.3 Договору).

Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд. (п.32 договору).

Згідно інформації з реєстру речових прав ОСОБА_1 є співвласником будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно розрахунку суми заборгованості за період надання послуг з 01.09.2019 року по 30.04.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , де кількість мешканців у житловому приміщенні складає 10 осіб, заборгованість становить 8144, 72 грн. За період з 01.05.2023 року по 31.05.2023 року заборгованість становить 185, 14 грн.

Згідно витягу про місце реєстрації осіб за адресою: АДРЕСА_1 там зареєстровано 10 (десять) осіб.

Відповідно до довідки комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" № 949 КП "Міськводгосп" є єдиним надавачем послуг на всій території м. Кременець, в тому числі по вулиці Грабівка. Найближчі місця розташування контейнерів: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Місця розташування контейнерів були погодженні з Кременецькою міською радою з урахуванням рельєфності місцевості та технічної можливості навантаження відходів на спеціальний транспорт. Споживач має право викидати побутові відходи у будь який контейнер на території м. Кременець.

Як встановлено в рішенні Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 липня 2023 року (справа № 601/1323/23), ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 травня 2023 року скасовано судовий наказ від 03 травня 2023 року, виданий Кременецьким районним судом Тернопільської області за заявою комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" до ОСОБА_1 про стягнення з боржника заборгованості за отримані послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 8144 грн. 72 коп. та 268 грн. судового збору. 13.03.2023 позивачем надіслано відповідачу претензії відповідно за № 205 про сплату заборгованості за отримані послуги з вивезення побутових відходів.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовної вимоги про стягнення з відповідача боргу за період з 01.05.2023 року по 31.05.2023 року у розмірі 185,14 грн.

Що стосується решти позовних вимог, то суд першої інстанції вірно врахував, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10.07.2023 року, яке набрало законної сили (справа № 601/1323/23), в позові КП "Міськводгосп" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отримані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 8144,72 грн. за період з 01.09.2019 року по 30.04.2023 року було відмовлено за недоведеністю позовних вимог і тим самим вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав за вказаний період.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.

Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).

Договір з вивезення відходів містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України "Про житлово-комунальні послуги"

Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя пункт 1 та 5 статті 20).

Такі положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання.

Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України "Про відходи" громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України "Про відходи" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 про затвердження "Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами", за положеннями пунктів 6-13 цієї постанови визначення норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг- органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010.

Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання (правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року у справі № 641/2634/16-ц, та в постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 641/533/17).

Для виникнення правовідносин з вивезення побутових відходів на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони (правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі №646/834/17).

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачем КП "Міськводгосп", який є виконавцем послуг з вивезення твердих побутових та негабаритних відходів з території м. Кременець, здійснено публічну оферту та опубліковано текст публічного договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на офіційному веб сайті Кременецької міської ради 01.04.2019 року за посиланням http:// kremenetska-gromada.gov.ua/news/08-30-38-01-01-2019/.

Відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є співвласником будинку та індивідуальним споживачем послуг, які надаються КП "Міськводгосп".

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати вартість послуг, пов`язаних із вивезенням побутових відходів, які позивач надав відповідачу, оскільки між ними наявні договірні правовідносини, відповідач вказані послуги споживав, від їх отримання не відмовлявся.

Також судом було обґрунтовано враховано, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 липня 2023 року (справа № 601/1323/23), яке є чинним, в позові комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отримані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 8144,72 грн. за період з 01 вересня 2019 року по 30 квітня 2023 року було відмовлено за недоведеністю позовних вимог і цим вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав за вказаний період.

Відтак колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення і стягненню підлягає лише борг за період з 01 травня 2023 року по 31 травня 2023 року у сумі 185 грн. 14 коп.

Доводи апеляційних скарг з посиланням на необґрунтованість вищевказаних висновків суду колегія суддів відхиляє.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Таке повністю узгоджується із принципом юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права і відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 686/32906/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження№ 12-161гс19 ) вказано, що "предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту права або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу".

Так, судом встановлено, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 липня 2023 року (справа № 601/1323/23) в позові Комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отримані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 8144 грн. 72 коп. за період з 01 вересня 2019 року по 30 квітня 2023 року відмовлено за недоведеністю позовних вимог. Дане рішення набрало законної сили.

Предмет та підстави позовних вимог у справі № 601/1323/23 та у справі №601/2397/23 є тотожними, а вказані справи - ідентичними, оскільки у цих справах спір між позивачем та відповідачем виник з тих самих підстав.

Обґрунтування позивачем своїх позовних вимог у справі №601/2397/23 доказами, які не було надано суду у справі № 601/1323/23, що фактично і було підставою відмови у задоволенні позовних вимог, не свідчить про зміну підстав позову, а збільшення періоду, за який сторона позивача просить стягнути заборгованість на один місяць, не змінює в цілому предмету позову.

Відтак колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 01 вересня 2019 року по 30 квітня 2023 року в сумі 8144 грн. 72 коп.

Щодо додаткового рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України», від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокат Докторевич Р.А. надав суду договір про правову допомогу від 05.10.2023 року, акт №1 виконаних робіт від 23.11.2023 року, згідно якого витрати на правничу допомогу склали 30 000 гривень.

29 листопада 2023 року представником позивача - адвокатом Гурником В.О. було подано заперечення на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій він вважав орієнтовний розрахунок витрат відповідача на правову допомогу у розмірі 30 000 грн. неспівмірним складності даної справи та затраченому часу.

Таким чином, виходячи із наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази, дав їм вірну оцінку, врахував складність справи та виконану адвокатом роботу, її обсяг та час витрачений на неї, значення справи для сторони, наявність клопотання про неспівмірність вказаних витрат складності справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заявлені витрати на правову допомогу є неспівмірними із складністю даної справи, а тому розмір понесених витрат, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача повинен становити 3 000 грн., оскільки саме такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати співрозмірні з виконаною роботою під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, доводи апеляційних скарг не дають підстав для скасування рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року, ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року та додаткового рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2023 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року, ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2023 року та додаткове рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2024 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.