Справа № 710/342/24
Провадження № 2/710/232/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2024 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Побережної Н.П. ,

за участю секретаря судового засідання Гегельської І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Шпола позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

11.03.2024 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов. Позивач просить постановити рішення, яким розділити спільне майно подружжя - визнати за позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на об`єкт права спільного майна подружжя, а саме: на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 03 березня 2008 року Шполянською міською радою Черкаської області, що складається із: житлового будинку з мансардою, прибудовою «A, A1, а» загальною площею 124,3 кв.м., літньої кухні «Б», сараю «B», гаража «Г», погреба п/д, літньої кухні «Д», вбиральні «E», навісу тимчасового «Ж», навісу тимчасового «З», сараю «К», літнього душу «Л», колодязя «К», огорожі №1, 2, загальною вартістю згідно висновку про вартість об`єкта оцінки суб`єкта оціночної діяльності від 16 лютого 2024 року 478 555, 00 грн. вартістю 1/2 частини будинковолодіння - 239 277, 50 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що вона 01.11.1997 одружилася з ОСОБА_2 та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». Шлюб між сторонами розірваний 15.12.2023. За ОСОБА_2 зареєстроване на праві приватної власності будинковолодіння АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Шполянською міською радою 03.03.2008. Сторони проживали i проживають на даний час в АДРЕСА_1 . Будинковолодіння придбали спільно, за спільні кошти. Земельна ділянка під будинком не приватизована , а тому позивач вважаю, що має право на виділ 1/2 ідеальної частини у будинковолодінні АДРЕСА_1 , оскільки воно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

05.04.2024 відповідач подав відзив по даній справі, в якому вказав, що проти позову заперечує повністю, мотивуючи тим, що позичка просить суд визнати право власності за нею на 1/2 частину зазначеного будинковолодіння однак, вказане будинковолодіння є особистою власністю відповідача та було повністю побудоване задовго до 01.11.1997 (до шлюбу з позивачкою) - відповідачем та його першою дружиною ОСОБА_5 і власником даного домоволодіння була перша дружина відповідача - ОСОБА_5 . 26.11.2002 рішенням Шполянського райсуду було проведено поділ майна подружжя між відповідачем та ОСОБА_5 та визнано за відповідачем право власності на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , та відповідно за ОСОБА_5 було також визнано право власності на частину будинковолодіння. Позивачка ніякої участі не приймала у будівництві спірного будинковолодіння. Щодо твердження позивачки на свідоцтво про право власності яке, дійсно відповідач отримав 03.03.2008 Шполянській міськраді та став одноосібним власником будинку, то оскільки бувша дружина відповідача - ОСОБА_5 після розлучення взяла кредит в зв`язку з чим був накладений арешт на будинок. Рішенням Шполянського райсуду по справі №2-545/07 від 19.07.2007 було визнано право власності відповідача на частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_5 . Таким чином відповідач став власником двох частин будинку (одноосібний власник) та 03.03.2008 в Шполянській міськраді отримав свідоцтво про право власності на все домоволодіння .

12.04.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач підтримав позов повністю. Повідомив, що дійсно до її одруження з ОСОБА_6 , до 1997 року, першою дружиною відповідача була ОСОБА_5 , яка мала невиконані фінансові зобов`язання перед фізичними та юридичними особами. Невідомі особи здійснили підпал будинку АДРЕСА_1 і сторони за спільні кошти, його відновили, відремонтували, відбудували що значно збільшило його вартість і будинок став придатним, для проживання. Оскільки свідоцтво про вправо власності видане 03.03.2008, під час зареєстрованого шлюбу, а позивач витратила значну суму коштів на ремонт та покращення житла, тому вона має право на частину будинку.

29.04.2024 до суду надійшло заперечення відповідача на відповідь на відзив. Вважає що надуманою і абсолютно нічим не підтвердженою є заява позивачки ОСОБА_1 про те, що відповідачем 03.03.2008 було отримано свідоцтво про право власності на зазначене домоволодіння нібито для того, щоби позивачка мала законні підстави для визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння. Так як відбулось об`єднання належних відповідачу двох частин будинковолодіння, які були спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і виготовлений єдиний документ. Тому ніякого відношення до даного будинковолодіння позивачка не має, оскільки воно було вибудоване до шлюбу з нею і це підтверджено судовими рішеннями Шполянського райсуду.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання з`явився, повідомив, що позов визнає повністю.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 18.03.2024 було відкрито провадження по даній цивільній справі.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 20.05.2024 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

2. Мотивувальна частина:

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справи в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 01.11.1997 уклали шлюб, актовий запис №142. Після реєстрації шлюбу дружина змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с.7).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний 15.12.2023, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №31. Після реєстрації шлюбу дружина залишила своє шлюбне прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.8).

Відповідно до інформації щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна від 19.09.2023 №331 (о), виданої КП Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» Шполянський відділок, житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 складається з житлового будинку з мансардою, прибудовою «A, A1, а» загальною площею 124,3 кв.м., літньої кухні «Б», сараю «B», гаража «Г», погреба п/д, літньої кухні «Д», вбиральні «E», навісу тимчасового «Ж», навісу тимчасового «З», сараю «К», літнього душу «Л», колодязя «К», огорожі №1, 2 (а.с.9-10).

ОСОБА_2 на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Шполянською міською радою 03.03.2008, що підтверджується інформацією про зареєстроване право власності від 19.09.2023 №331, виданої КП Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» Шполянський відділок (а.с.11).

Згідно висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки станом на 16.02.2024 ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 становить 478555,00 грн. (а.с.12-14).

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 26.11.2002 у справі №2-762 2002 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поновлення строку давності та визнання права власності на 1/ частину будинку, яким було вирішено визнати за ОСОБА_2 право власності на частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с. 30).

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 19.07.2007 у справі №2-547/07 за позовом ОСОБА_2 до Шполянської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, яким було вирішено позов ОСОБА_2 задовільнити повністю та визнати за ним право власності на частину садиби АДРЕСА_1 вартістю 11654,50 грн. та визнати за ОСОБА_2 право власності на всю садибу АДРЕСА_1 , а саме на: житловий будинок площею 73, 2 м2, прибудову 2a», масандру площею 48,4 м», літню кухню площею 25,7м2, сарай площею 31,1 м2, гараж 18,8 м2, погріб - 11 м2, криницю, огорожу - всього нерухомого майна загальною вартістю 23309 грн. Рішенням суду встановлено, що в 1978 році позивач зареєстрував шлюб та проживав з ОСОБА_5 , з якою в 1989 році побудували будинок в АДРЕСА_1 , а також надвірні споруди. 21.02.1991 шлюб позивача з ОСОБА_5 був розірваний згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Шполянським ВРАГС і в 1991 р. ОСОБА_5 отримала в банку «Україна « кредит на 50000 грн. Поставивши під заставу домоволодіння /по УК України 2004 року садибу / по АДРЕСА_2 , яке належало ОСОБА_2 і ОСОБА_5 як спільно нажите майно подружжя загальною вартістю 23309 грн. В 1997 році не погасивши кредит в банку « Україна» ОСОБА_5 виїхала з м. Шпола в невідомому напрямку, а 11.05.1998 року відносно неї СВ Шполянського РВ УМВС було порушено кримінальну справу за ст. 148 -5 ч.1 КК України в редакції 1961 року / шахрайство з фінансовими ресурсами / та оголошено її в міждержавний розшук, По даний час місце перебування ОСОБА_5 невідоме - викладені вище дані підтверджуються довідками банку «Україна» та Шполянського РВ УМВС.

15.06.1998 р. наказом Черкаського Арбітражного суду було накладено арешт на майно відповідачки що знаходиться в АДРЕСА_1 / в межах позову 53867 грн. 92 коп.

Рішенням Шполянського райсуду 26.11.2002 р. за позивачем ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 , друга половина будинковолодіння / садиби / знаходилася в борговій заставі в бувшому банку «Україна». З метою збереження нерухомого майна - садиби по АДРЕСА_2 позивач заключив угоду 03.07. 2006 р. відповідно до якої він на аукціоні викупив кредит, який заборгувала банкові відповідачка ОСОБА_5 і набув право вимоги до останньої в сумі непогашеного нею кредиту 1572466 грн. Звільнивши з застави будинковолодіння АДРЕСА_2 позивач продовжує одноосібно, за власні кошти доглядати садибу і несе витрати по її утриманні. Окрім вищевказаного, 05.01.2004 р. позивач приватизував присадибну земельну ділянку по АДРЕСА_2 і з того часу являється її повноправним власником згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЧР №048933 виданого Шполянською міськрадою. (а.с. 32).

За змістом виписки з погосподарської книги за 2016-2020 роки №6 ОПО-0574/1, виданої виконавчим комітетом Шполянської міської ради ОТГ від 29.04.2024 за № 139 (а.с. 33), ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірніми будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"(далі - Постанова Пленуму ВСУ №11), роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №11 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК) ( 2947-14).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Як зазначив Верховий Суд України у постанові по справі № 6-399цс17 від 05.04.2017 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 30.09.2022 у справі №158/1546/20, питання презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом та практика вирішення зазначеного питання є сталою.

Так, у постанові від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Так, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який, як вказує позивач, був придбаний відповідачем під час шлюбу сторін, в подальшому у відповіді на відзив позивач погодився, що будинок побудований під час шлюбу відповідача з його першою дружиною, однак позивач вказав, що була пожежа і будинок був пошкоджений та під час спільного проживання сторін був повністю відремонтований в тому числі і за кошти позивача.

Позивачем було надано докази на підтвердження того, що власником спірного житлового будинку є саме відповідач, але позивач не надав жодних доказів пожежі будинку та повного його відновлення.

Водночас відповідач надав суду докази для спростування презумпції спільності права власності подружжя на цілий житловий будинок, зокрема, відповідач надав рішення Шполянського районного суду від 26.11.2002 та від 19.07.2007, згідно яких судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 був спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , та був поділений між подружжям по частині 26.11.2002. В подальшому, вже під час шлюбу з позивачем відповідач 03.07.2006 викупив частину будинку, яка належала ОСОБА_5 , а 03.03.2008 отримав свідоцтво на право власності на весь будинок.

Одночасно відповідачем не надано суду доказів, що відповідач 03.07.2006 викупив частину будинку, яка належала ОСОБА_5 , за власні кошти, а не за спільні кошти подружжя ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ).

Надані відповідачем пояснення свідків (а.с.40-43) суд не бере до уваги, так як такі пояснення свідками безпосередньо суду не надавались та відповідач не заявляв клопотання про допит свідків безпосередньо судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_2 , з якого 1/2 частина будинку належить відповідачу на праві особистої власності, так як отримана в результаті поділу майна від першого шлюбу, а інша частина будинку належить відповідачу на праві спільної сумісної власності з позивачем ОСОБА_1 , так як придбана під час шлюбу із ОСОБА_1 за спільні кошти.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги частково, зокрема визнає за позивачем право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позов задоволено частково на 50%, відповідно стягненню з відповідача належить 50% від суми сплаченого судового збору, тобто 1196,39 грн. (2392,78 грн. х 50%).

Керуючись ст.ст. 60, 63, 68, 70 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 158, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на об`єкт права спільного майна подружжя, а саме: на 1/4 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 03 березня 2008 року Шполянською міською радою Черкаської області, що складається із: житлового будинку з мансардою, прибудовою «A, A1, а» загальною площею 124,3 кв.м., літньої кухні «Б», сараю «B», гаража «Г», погреба п/д, літньої кухні «Д», вбиральні «E», навісу тимчасового «Ж», навісу тимчасового «З», сараю «К», літнього душу «Л», колодязя «К», огорожі №1, 2, загальною вартістю згідно висновку про вартість об`єкта оцінки суб`єкта оціночної діяльності від 16 лютого 2024 року 478 555, 00 грн. вартістю 1/4 частини будинковолодіння 119638,75 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1196,39 грн. (одна тисяча сто дев`яносто шість гривень тридцять дев`ять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , інші відомості про особу суду не відомі.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості про особу суду не відомі.

Суддя Н.П. Побережна