ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря судового засідання Сальної Н.О.,

представника відповідача - адвоката Корольова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Корольова Дмитра Олександровича на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 2024 року за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Корольова Дмитра Олександровича про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтавиперебувала вищевказана цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтавивід 21.05.2024 позов залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України у зв`язку із повторною неявкою представника позивача у судові засідання.

21.05.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Корольова Дмитра Олександровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених останнім у зв`язку із подачею даного позову. На підтвердження наданих послуг надано Акт приймання-передачі № 1 від 08.05.2024 до договору про надання правових послуг адвоката № б/н від 28.03.2024, відповідно до якого, вартість наданих адвокатом послуг складає 10 000 грн, з яких: 2 000 грн зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції; 3 000 грн участь адвоката у судовому засіданні 11.04.2024 в суді першої інстанції; 5 000 грн підготовка та подання до суду першої інстанції відзиву на позов. Фактична оплата за надані послуги підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордеру № 152 від 08.05.2024 на суму 10 000 грн із відповідним призначенням платежу. (а.с. 196 т. 1)

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Корольова Дмитра Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду з даним позовом не можна вважати необґрунтованим, як вважає відповідач, і подання позову до суду не може свідчити про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Із вказаною ухвалою не погодився відповідач ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку через свого представника адвоката Корольова Д.О. В апеляційній скарзі просив ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 2024 року скасувати та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 10 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи та грубо порушує права та законні інтереси відповідача, а також судом першої інстанції порушено принцип дотримання балансу прав та інтересів усіх сторін у справі з огляду на наступне. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав та обґрунтовував у чому полягає необґрунтованість дій позивача у зв`язку із заявлення протиправного, бездоказового та необґрунтованого позову, оскільки ОСОБА_1 , як користувач банківських карток, своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Позивачу було достеменно відомо про порушене кримінальне провадження щодо шахрайський дій з кредитними коштами (що наразі триває) та, не зважаючи на це, позивач все одно звернувся з даною безпідставною та необґрунтованою позовною заявою до суду. Також, в апеляційній скарзі зазначено, що позов було залишено без розгляду за неявкою представника позивача до суду 11.04.2024, 21.05.2024, який був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Ухвала суду про залишення позову без розгляду не оскаржувалася в апеляційному порядку позивачем, отже, він погодився з підставами залишення позову без розгляду; матеріали справи не містять клопотань позивача про розгляд справи у його відсутність. При цьому, позивачем не доведено неможливості вчинення відповідних процесуальних дій. Отже, позивач, звернувшись до суду із вказаним позовом створив відповідачу умови, які викликали необхідність укладення ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу, коштів, подання відзиву, заяв про долучення доказів, участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. Подальше залишення позову без розгляду із зазначених підстав свідчить, що позивач вчинив необґрунтовані дії.

Враховуючи зазначене, скаржник вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що відповідач не має права на компенсацію йому витрат на правничу допомогу у зв`язку із залишенням позову без розгляду внаслідок повторної неявки позивача згідно з частиною 5 статті 142 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу в межах встановленого апеляційним судом процесуального строку (до 01.10.2024) від АТ КБ «ПриватБанк» не надходив.

12.11.2024 до апеляційного суду за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від представника АТ КБ «ПриватБанк» Озірської В.С. надійшло клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», апеляційну скаргу просила залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі залишення позову без розгляду передбачено частиною 5 статті 142 ЦПК України, згідно з якою у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадку, встановленому частиною 5 статті 142 ЦПК України, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 9 статті 141 цього Кодексу.

Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У постанові Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 712/15541/18 зазначено, що ЦПК України не містить правових норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача. Виходячи із системного тлумачення положень частин 5, 6 статті 142 ЦПК України, частини 9 статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які доводять зловживання процесуальними правами. Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу потрібно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу у справі, представник позивача у своїй заяві від 21.05.2024 взагалі не обґрунтував, у чому полягають недобросовісні дії позивача для розподілу витрат у зв`язку із залишенням позову без розгляду, хоча саме на сторону відповідача покладено такий процесуальний обов`язок для компенсації витрат у порядку частини 5 статті 142 ЦПК України.

Місцевий суд вірно зазначив, що сама по собі подача позову до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки кожній особі гарантується право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (статті 55, 124 Конституції України, стаття 4 ЦПК України)

Порушення кримінального провадження № 0006341 за фактом шахрайського заволодіння кредитними коштами ОСОБА_1 не позбавляло банк права подати позов про стягнення з нього, як боржника, заборгованості за кредитним договором, тому фактична подача позову, навіть за наявності відкритого кримінального провадження, яке триває, не свідчить про необґрунтованість дій позивача.

У судові засідання 11.04.2024 та 21.05.2024, що призначались судом першої інстанції, представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, заяв про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк» від останнього не надходило у справі, у зв`язку із чим позов було залишено судом першої інстанції без розгляду та ухвала суду про залишення позову без розгляду банком не оскаржувалась.

Однак, за фактичних обставин справи, неявка представника АТ КБ «ПриватБанк» у судові засідання не свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Московського районного суду м. Харкова, яким провадження у справі було відкрито 17.11.2014 та 07.04.2015 зупинено до набрання законної сили вироком у кримінальному провадженні № 0006341, порушеному 23.11.2013 за ч. 3 ст. 190 КК України за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами з кредитної картки ОСОБА_1 . У подальшому, у зв`язку із зміною підсудності справ Московського районного суду м. Харкова, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2023 справу прийнято в провадження, а 26.03.2024 поновлено провадження у справі.

Однак, докази надіслання у передбаченому законом порядку та вручення АТ КБ «ПриватБанк» копії цих ухвал Октябрського районного суду м. Полтави в матеріалах справи відсутні, тому відсутні підстави вважати, що позивач був обізнаний про прийняття справи в провадження судом за зміненою підсудністю та поновлення провадження у справі.

Судом першої інстанції явка представника банку у судові засідання 11.04.2024 та 21.05.2024 не визнавалась обов`язковою.

Враховуючи викладене, за даними конкретними обставинами справи залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача до суду не свідчить про свідомі недобросовісні дії з боку позивача, тому суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування відповідачу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що ухвала місцевого суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного розгляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Корольова Дмитра Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2024 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль