Справа № 390/2311/23
Провадження № 2/390/970/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2024 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Квітки О.О.,

при секретарі - Шульзі А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький за правилами загального позовного провадження позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Поліщук Юлія Романівна, до Соколівської сільської об`єднаної територіальної громади, в особі представницького органу Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, про визнання права власності за набувальною давністю,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Соколівської сільської об`єднаної територіальної громади, в особі представницького органу Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (далі - відповідач, Соколівська сільська рада), в якому просила визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право приватної власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Рух справи

04.12.2023 позовна заява надійшла до Кіровоградського районного суду та розподілена судді.

11.12.2023 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

17.01.2023 закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданні 25 червня 2024 року. Справу розглянуто без участі представників позивача та відповідача, які подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Позиція позивача

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до чинного на той час законодавства як власність колгоспного двору. На момент припинення колгоспного двору його членами були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які померли ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно. Ніхто з членів сім`ї не витребовував свою частку з майна колгоспного двору після припинення колгоспних дворів. Тобто, житловий будинок як майно колишнього колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні залишився в цілій частці у власності померлого подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину фактично прийняв, проте не оформив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був рідним сином померлих. Саме він займався отриманням необхідних документів для прийняття спадщини та отримав дублікат 25.04.1997 свідоцтва про право власності від 25.04.1989 та державний акт на право приватної власності на землю №1212 від 30.12.1996 для пред`явлення до нотаріальної контори. У березні 1998 році позивач ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 , як єдиному спадкоємцю, який доглядав за будинком своїх батьків, після їх смерті, грошові кошти у розмірі 2000 грн у рахунок продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою, складеною у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Про те, що будинок незаселений, вона перевірила шляхом спілкування із сусідами та зверненням до сільської ради, крім того брат померлого ОСОБА_2 вказував, що ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем вищевказаного будинку. Вони досягли усної домовленості про те, що всі необхідні документи на будинок буде оформлено після того, як він оформить спадщину після смерті своїх батьків. На підтвердження справжності намірів щодо продажу будинку ОСОБА_4 отримав кошти, а вона отримала від нього ключі від будинку та нотаріально посвідчену довіреність від 21.12.2015, відповідно до якої він уповноважив її представляти його інтереси у всіх органах та підприємствах з питань оформлення за ним спадкових прав на будь-яке (рухоме, нерухоме) майно, що залишилось після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . В березні наступного року вона вселилась у вказаний будинок та переоформила на своє прізвище особовий рахунок за електроенергію. Під час її вселення та впродовж наступних десятків років проживання в ньому, більше ніхто до будинку не приїздив, долею будинку не цікавився. Комунальні послуги та земельні податки оплачує лише вона, а також особисто займається утриманням будинку та поточними ремонтами. У 2016 році ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» виготовило технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 , замовником якого був саме ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 , яка була дочкою подружжя. Приблизно в 2006 році до неї приїхала донька померлої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та вимагала розрахуватись з нею за будинок, на що вона повідомила їй про домовленість та розрахунок з ОСОБА_4 .. У січні 2020 року ОСОБА_9 подала до суду позовну заяву до Соколівської сільської об`єднаної територіальної громади, в особі представницького органу Соколівської сільської ради, та ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно (справа №390/27/20, провадження №2/390/178/20). В межах вищевказаного провадження ОСОБА_9 намагалась приховати від суду наявність інших спадкоємців. У своїй позовні заяві позивач вказувала на те, що її мати, ОСОБА_8 , за життя доглядала матір та остання померла у її присутності, однак доказів на підтвердженні таких тверджень не надала. ОСОБА_8 не проживала з її батьками на час їх смерті, ці обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Іванівської сільської Ради Кіровоградського району №55 від 11.07.1997, наданою самою позивачкою, у якій зазначено про те, що відповідно до погосподарської книги №1 (житловий будинок особовий рахунок № НОМЕР_2 ) на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , у будинку ніхто не проживав і не був прописаний.

Зазначений факт також підтверджується довідкою виконкому Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області №336 від 22.10.2019, у якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , була зареєстрована та проживала з 10.03.1948 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті проживала одна.

ОСОБА_9 в позовній заяві вказувала, що ОСОБА_8 подала заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , до Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори, однак їх копії не були долучені до матеріалів справи, що свідчить про той факт, що ОСОБА_8 не подавалося жодних документів для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2020 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, а постановою Кропивницького апеляційного суду від 07.10.2020 рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2020 залишено без змін.

У грудні 2020 року ОСОБА_9 знову звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно (справа №390/1331/20, провадження №2/390/25/22). В межах вищевказаного провадження, на запит суду Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області надано відповідь № 69 від 28.01.2022, в якому повідомлено, що відповідно до алфавітних книг спадкових справ 2-Кіровоградської державної нотаріальної контори з 1996 по 2003 рік, 3-Кіровоградської державної нотаріальної контори, за 1996 рік, Кіровоградської районної державної нотаріальної контори з 1993 по 2006 роки, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про право на спадщину не видавалось. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 68288622 від 27.01.2022 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась. З наданих до суду Кропивницькою районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 69099479 від 02.06.2022 та копії спадкової справи № 344, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , вбачається, що після її смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Інформація щодо виданих свідоцтв про право на спадщину відсутня. Відповідно до довідок Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 174 від 06.04.2007, № 216, № 287 від 30.06.2016 в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , з березня 1998 проживає ОСОБА_1 , яка доглядає за будинком, використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, заборгованості по сплаті земельного податку не має. Із заяви, поданої 18.10.2019 ОСОБА_9 до державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, вбачається, що вона звернулась із вказаною заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_8 ..

Після звернення ОСОБА_9 до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою, в якій вона просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_8 , нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яку нотаріусом обґрунтовано тим, що ОСОБА_9 не надала оригінали документів на підтвердження того, що вона фактично вступила в управлінні або володіння спадковим майном. А також пропустила строк на отримання спадщини.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 57964339 від 18.10.2019 вбачається, що відомості про заведену спадкову справу після смерті ОСОБА_8 у Спадковому реєстрі відсутні.

Отже, ОСОБА_9 протягом 22 років не було вчинено будь-яких дій спрямованих на прийняття спадщини, а також не надано доказів до суду першої інстанції, які б давали можливість стверджувати про фактичне прийняття спадщини за правилами передбаченими Цивільним кодексом Української РСР (в ред. 1963 року) або Цивільним кодексом України (в ред. 2003 року).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2022 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, а постановою Кропивницького апеляційного суду від 24.05.2023 вказане рішення залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 30.06.2023 касаційну скаргу ОСОБА_9 було визнано неподаною та повернуто заявниці.

Таким чином, вважає, що вищезазначені обставини добросовісного заволодіння майном та відкрите, безперервне володіння ним понад 25 років, свідчать про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому подружжю: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Представник позивача - адвокат Поліщук Ю.О. 22.03.2024 надіслала до суду заяву, в якій просить провести судовий розгляд без позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 110).

Позиція відповідача

Представник відповідача Завірюха І. 04.01.2024 надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог за умови доведеності обставин, вказаних у заяві (а.с. 84).

Обставини справи, зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що згідно із дублікатом свідоцтва про право власності від 25.04.1989 та архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 08.02.2016 ОСОБА_2 був власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).

Відповідно до довідки Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 287 від 30.06.2016 в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , померлий ОСОБА_2 з 1924 року і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав і був зареєстрований. На день смерті спадкодавця у вищезазначеному будинку була зареєстрована і проживала його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Померлий виписаний з будинку у зв`язку зі смертю. На цей час у вищезазначеному будинку була зареєстрована і проживала його з березня 1998 проживає ОСОБА_1 .. Заповіт від імені ОСОБА_2 виконавчим комітетом Іванівської сільської ради не посвідчувався. На земельну ділянку, на якій розташований будинок, виданий державний акт КР №002211 від 30.12.1996 на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 14, 17).

Згідно із довідки Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 06.04.2007 № 174 за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно проживає і користується земельною ділянкою ОСОБА_1 з 1998 року (а.с. 28).

Відповідно до довідки виконкому Іванівської сільської ради Кіровоградського району №54 від 11.07.1997 ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою (а.с.33).

Із довідок Кіровоградського обласного об`єднаного бюро інвентаризації від 25.07.2001 вбачається, що ОСОБА_2 належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).

10.03.1948 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 (а.с.25).

В період шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_12 , 1949 р.н., (а.с.31), яка уклала шлюб із ОСОБА_13 , змінивши прізвище на « ОСОБА_14 », що встановлено рішенням Кіровоградського районного суду від 02.12.2022 (а.с.47).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 35).

ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 29).

Після одруження із ОСОБА_16 . 15.02.2002 ОСОБА_15 змінила прізвище на « ОСОБА_17 » (а.с. 30).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 (а.с. 26). ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 27).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2019 № 2468/02-31 ОСОБА_9 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 , оскільки невідомі місце відкриття спадщини, коло спадкоємців та пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.36).

Відповідно до алфавітних книг спадкових справ 2-гої Кіровоградської державної нотаріальної контори з 1996 по 2003 рік, 3 Кіровоградської державної нотаріальної контори, за 1996 рік, Кіровоградської районної державної нотаріальної контори з 1993 по 2006 роки, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про право на спадщину не видавалось. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 68288622 від 27.01.2022 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с.100-101).

З наданих до суду Кропивницькою районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 69099479 від 02.06.2022 та копії спадкової справи № 344, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , вбачається, що після її смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Інформація щодо виданих свідоцтв про право на спадщину відсутня (а.с.105-108).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2022 року у справі № 390/1331/20, яке залишено без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 24 травня 2023 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 про встановлення факту, який має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно. ОСОБА_9 просила: встановити факт, що ОСОБА_9 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном - будинком по АДРЕСА_1 ; визнати право власності на вказаний будинок (а.с. 45-62).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 червня 2020 року у справі № 390/27/20, яке залишено без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_9 до Соколівської сільської об`єднаної територіальної громади, в особі представницького органу Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, та ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно. ОСОБА_9 просила: встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , вступивши у фактичне управління спадковим майном, а саме будинком по АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вказаний будинок (а.с.69-76).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2020, зокрема, встановлено, що згідно із розписки від 02.10.1998 ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 суму у розмірі 2000 гривень, як завдаток за продаж спірного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Релевантні джерела права

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно з п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2015 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не зі своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Стаття 41 Конституції України визначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з п. 13 вказаної Постанови пленуму ВССУ можливість подання до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає зі ст. 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Презюмується, що відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнішньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Отож, умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду України у Постанові 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, п.66-67).

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 дотримані усі умови набуття права власності на спірне майно за набувальною давністю, а саме: законне та добросовісне заволодіння, а також відкрите, безперервне та безтитульне володіння будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, установлений строк безперервного володіння спірним майном сплив (більше десяти років), а також відсутні норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Відповідно д ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Узагальнюючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, ураховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Враховуючи позицію позивача, судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 235, 258-260, 263-265, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Поліщук Юлія Романівна, до Соколівської сільської об`єднаної територіальної громади, в особі представницького органу Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, про визнання права власності за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право приватної власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Соколівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, , адреса: 27641, Кіровоградська обл., Кропивницький район, с. Соколівське, вул. Шевченка, 23, тел.: (0522) 31-02-14, адреса електронної пошти: , офіційна електронна адреса:sotg.kr.ua.

Суддя О.О.Квітка