КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 755/10084/23

номер провадження 22-ц/824/1512/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кар Інвест Україна» - Медвідя Олега Петровича

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року /суддя Савлук Т.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кар Інвест Україна» про стягнення коштів в порядку реституції, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАР Інвест Україна» з вимогами стягнути в порядку реституції грошові кошти 158 185 гривень 32 копійки.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАР Інвест Україна» на користь ОСОБА_1 в порядку реституції грошові кошти в розмірі 158 185 гривень 32 копійки та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1581,85 гривень, а всього на загальну суму 159 767 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят сім) гривень 17 копійок. /а.с. 80-87/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Кар Інвест Україна» - Медвідь О.П. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у позові.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що автомобіль, внаслідок його використання позивачем протягом майже 9 місяців зазнавав певного зношення та втрати товарної вартості, що є об`єктивним, а також той факт, що у разі задоволення позову відповідач зазнає збитків в межах вартості користування автомобілем, а позивач в свою чергу внаслідок користування чужим автомобілем матиме безпідставне збагачення у межах вартості орендних платежів за весь час такого користування. Наголошував, що реституція має взаємний характер, оскільки відповідно до частини першої ст. 216 ЦК України обов`язок повернути майно, а у випадку неможливості його повернення - відшкодувати вартість одержаного, покладається на кожну сторону недійсного правочину. Зазначав, що орендна плата у розмірі 158 185 грн. 32 коп. фактично є безпідставним збагаченням на яке має право відповідач, а тому, враховуючи той факт що позивач сам не заперечує факт користування автомобілем в період з 18 серпня 2022 року по 13 червня 2023 року, вказана сума коштів в порядку реституції підлягає залишенню у відповідача, на що суд першої інстанції уваги не звернув та сприяв своїм рішенням безпідставному збагаченню позивача.

ОСОБА_1 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказував, що враховуючи нікчемність укладеного між сторонами спору договору оренди транспортного засобу з правом викупу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що полягає у поверненні позивачу сплачених ним коштів відповідачу на виконання вказаного договору в загальній сумі 158 185 гривень 32 копійки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 18 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАР Інвест Україна» укладено Договір оренди транспортного засобу з правом викупу №1922 від 18.08.2022 року (далів по тексту -Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, Орендодавець зобов`язувався передати Орендарю у строкове платне користування транспортний засіб, що визначений у цьому Договорі, з наступним переходом права власності на нього від Орендодавця до Орендаря, а Орендар зобов`язується прийняти транспортний засіб у строкове платне користування, а згодом і у власність, а також оплачувати Орендодавцеві орендну плату.

Предметом договору оренди, згідно умов цього Договору, був транспортний засіб - легковий автомобіль Nissan Rogue, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , колір синій, рік випуску 2017. (п.1.2 Договору)

Транспортний засіб є власністю Орендодавця на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 01 лютого 2022 року, код органу 8045. (п.1.3 Договору)

Строк оренди з 18 серпня 2022 року по 18 серпня 2027 року, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. (п.4.1 Договору)

18 серпня 2022 року складено Акт прийому-передачі транспортного засобу (Додаток №1 до Договору), підписаний сторонами договору - ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАР Інвест Україна», особі представника Мороз Ю.В. , про передачу Орендарю транспортного засобу - легкового автомобіля Nissan Rogue, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , колір синій, рік випуску 2017, техпаспорт НОМЕР_3 виданого 01 лютого 2022 року.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції вірно вказував, що договір як зобов`язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК).

У частині першій статті 203 Цивільного кодексу наведено вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частина перша статті 215 ЦК визначає підставою недійсності правочину недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених наведеними приписами статті 203 Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

В пункті 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 зазначено, що за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна із сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Як вірно з`ясовано судом, договір оренди транспортного засобу з правом подальшого викупу, укладений 18 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАР Інвест Україна», оформлено в простій письмовій формі, та всупереч вимог частини другої статті 799 ЦК України сторонами не дотримано процедури обов`язкового нотаріального посвідчення договору, що свідчить про його нікчемність, а тому цей договір не породжує прав і обов`язків та наслідків для сторін.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 19 жовтня 2016 року у справі №6-1551цс16, від 22 листопада 2017 року у справі № 6-428цс17, та висновками Верховного Суду, що містяться в постановах від 24 жовтня 2018 року у справі № 755/6287/16-ц та від 27 березня 2019 року у справі № 288/231/16-ц.

Недійсний (нікчемний) правочин є недійсним з моменту його вчинення, він не створює юридичних наслідків (не призводить до виникнення у сторін такого правочину прав і обов`язків), крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 236 ЦК України).

13 червня 2023 року складено Акт прийому-передачі транспортного засобу (Додаток №1 до Договору), підписаний сторонами договору - ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАР Інвест Україна», особі представника Мороз Ю.В., про передачу Орендодавцем ( ОСОБА_1 ) та прийняття Орендарем (ТОВ «КАР Інвест Україна) транспортного засобу - легкового автомобіля Nissan Rogue, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , колір синій, рік випуску 2017, техпаспорт НОМЕР_3 виданого 01 лютого 2022 року.

Згідно Акту сторони підтвердили, що заначений транспортний засіб на момент передачі знаходиться в належному для експлуатації стані. (п.2 Акту)

За умова пунктів 5.1,5.2 Договору передбачено, що за користування автомобілем Орендар сплачує щомісячно Орендодавцеві орендну плату у розмірі і порядку, визначених цим Договором.

Всі оплати здійснюються згідно Графіку платежів Додаток 2, що є невід`ємною частиною Договору, по домовленому курсу на дату виставлення рахунку.

На виконання умов Договору в частині сплати щомісячних орендних платежів за користування майном позивачем на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «КАР Інвест Україна» перераховано за період з вересня 2022 року по квітень 2023 року грошові кошти на загальну суму 158 185 гривень 32 копійки, факт проведення оплати підтверджується долученими позивачем до позову платіжними квитанціями, в копіях долучені до справи (а.с.18-36).

Враховуючи нікчемність укладеного між сторонами спору Договору оренди транспортного засобу з правом викупу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що полягає у поверненні позивачу сплачених ним коштів відповідачу на виконання вказаного договору в загальній сумі 158 185 гривень 32 копійки.

Доводи апеляційної скарги, про те, що автомобіль зазнавав певного зносу та втрати товарної вартості та збитки відповідача у зв`язку з користуванням автомобілем позивачем, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що вказані обставини підлягають доказуванню.

Відхиляються також і доводи апеляційної скарги щодо безпідставного збагачення позивача на суму орендних платежів.

Так, за імперативним положенням статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Укладений договір оренди є нікчемним в усій сукупності його умов. Відповідно, жодні положення зазначеного нікчемного договору не можуть бути застосовані судом для обрахунку, у тому числі і умови про оплату за користування предметом оренди.

Аналогічна позиція викладена у Постанові ВС за №465/1231/22 від 03.04.2023 р.

Верховний Суд у своїх висновках виходив з того, що визначена у договорі плата за користування предметом оренди, а також зазначені в абзаці другому частини першої статті 216 ЦК України суми відшкодування вартості за користування майном (у справі, яка переглядається, - автомобілем) не є тотожними правовими категоріями, а тому друга категорія не може бути обрахована із застосуванням умов нікчемного правочину.

Правилами абзацу другого частини першої статті 216 ЦК України визначено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

ТОВ «Кар Інвест Україна» не посилається, не обґрунтовує та не доводить розмір відшкодування вартості користування спірним майном за цінами, які існували за користування таким майном на момент розгляду і вирішення справи судом.

Так, під час розгляду справи також не встановлено, що об`єкт оренди, що підлягає поверненню за правилами двосторонньої реституції, є пошкодженим або несправним, а так само не доведено обсягу відшкодування, визначеного за правилом абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09 березня 2021 року у справі № 468/176/18-ц (провадження № 61-8339св19) від 25 вересня 2019 року у справі № 750/11600/16-ц (провадження № 61-34771св18).

Враховуючи, що протягом усього часу виконання нікчемного правочину товариство отримувало від ОСОБА_1 плату за користування автомобілем, користувалося ними і розпоряджалося цими грошовими коштами, а відповідно повною мірою стосовно і цих грошових коштів у відповідача виникло зобов`язання зі збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кар Інвест Україна» - Медвідя Олега Петровича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: