Провадження № 2/641/175/2024 Справа № 641/261/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Маньковської О.О.,

за участю представника позивача адвоката Овсяника С.А.,

представника відповідача адвокат Агафонова Т.А.,

представника відповідача адвоката Гагарського А.П.,

секретаря Литвиненко А.С.,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільної справи в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Харківська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні.

Позовну заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , з яким у період з січня 2013 року по 09 березня 2022 року позивач ОСОБА_1 проживала разом однією сім`єю як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та побут, мали взаємні права та обов`язки.

Вказує, що у період спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме - 19.09.2015 року, за спільні кошти вони придбали квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а 11.04.2017року - гараж № НОМЕР_1 в КАГ «Харків», розташований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на які зареєстрували за ОСОБА_4 .

Зазначила, що станом на січень 2013 року вона була вдовою - колишній чоловік ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 був розлучений з колишньою дружиною 14.03.2012 року.

Вважає, що, оскільки, вказане майно придбане за їхні спільні кошти, дана квартира та гараж є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4 , та їй належить частина спірної квартири та частина спірного гаража.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також - гараж № НОМЕР_1 в КАГ «Харків», розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є його мати та донька - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно, згоди про поділ якої, їй не вдалося досягти з відповідачами.

На підставі наведеного, просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , в період з січня 2013 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також - гараж № НОМЕР_1 в КАГ «Харків», розташований за адресою: АДРЕСА_2 - її та ОСОБА_4 спільною сумісною власністю; визнати за позивачем право власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також частину гаража № НОМЕР_1 в КАГ «Харків», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

У відзиві на позовну заяву (а.с.224 Т1) , відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала. Вказала, що є матір`ю померлого ОСОБА_4 . Обставини, викладені в позовній заяві підтверджує. Зазначила, що син ОСОБА_4 з початку 2013 року й до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 як чоловік та дружина з усіма притаманними подружжю відносинами, й в 2015 році вони разом за спільні гроші купили квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а в 2017 році - гараж № НОМЕР_1 в КАГ «Харків», розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вважає, що вказане майно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя, в зв`язку з чим позовні вимоги визнає в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву (а.с.70,180 Т1), відповідач ОСОБА_3 зазначила, що є донькою померлого ОСОБА_4 . Вказала, що доводи ОСОБА_1 щодо її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 не відповідають дійсним обставинам, оскільки спільного проживання останньої з її батьком у фактичних шлюбних відносинах ніколи не було. Дана обставина не підтверджується належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Щодо визнання права власності на частину спірної квартири та частину спірного гаража, то позивач також не надала жодних доказів, що дане майно було придбане саме в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. В задоволенні позову просила відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представник адвокат Овсяник С.А. позов підтримали, просили суд позовні вимоги задовольнити. Крім того, ОСОБА_1 , допитана також в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що в 2012 році познайомились з ОСОБА_4 , який на той момент був розлучений, в неї чоловік помер й з січня 2013 року вони почали проживати разом з ОСОБА_4 в м.Стаханові в належній їй квартирі. Вподальшому, в 2014 році переїхали до м.Харкова. Спочатку орендували квартиру на АДРЕСА_3 , проте, на цей час документи щодо оренди житла не збереглись. Зазначила, що у вересні 2015 року вони разом з ОСОБА_4 придбали спірну квартиру АДРЕСА_4 й почали в ній проживати з її сином та донькою. Квартира була куплена за спільні кошти, а саме ОСОБА_4 в м. Стаханові продав свій будинок, а вона в м. Стаханові продала квартиру, проте, документальних підтверджень цьому немає, оскільки м. Стаханов є непідконтрольною територією й офіційно оформити договір купівлі-продажу квартири можливості не було, частину грошей за свою квартиру вона отримала готівкою, а частину покупець переказував на картку рівними частками щомісячно. Зазначила, що, крім того, після смерті її чоловіка, його партнер по бізнесу виплатив їй компенсацію в розмірі 50 000 доларів, на які нею були придбані магазини в м. Стаханові та Первомайську, й був бізнес, який вона змушена була продати в 2013 році, й, таким чином, мала кошти на купівлю житла. Пояснила, що квартира коштувала 23 000,00 доларів, й вона надала своїх 12 000,00 доларів. Гараж коштував 12 000,00 гривень й в них були спільні готівкові кошти. Також пояснила, що після купівлі спірної квартири, вони з ОСОБА_4 разом робили ремонт. Вказала, що з 2013 року працювала неофіційно, надавала медичні послуги, вподальшому працювала за трудовим договором в салоні, проте, не вважає за необхідне долучати підтверджуючий документ. Пояснила, що, крім того, нею в період спільного проживання з ОСОБА_4 для доньки була придбана квартира, розташована в АДРЕСА_5 та проданий автомобіль Hyundai й придбаний автомобіль Nissan Rouge, вподальшому зареєстрований на матір ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 також була придбана квартира в м. Харкові для його доньки ОСОБА_3 - відповідача в цій справі. Зазначила, що після початку війни, в березні 2022року вони з ОСОБА_4 та дітьми виїхали до м. Жовті Води, де ОСОБА_3 помер. Пояснила, що на цей час в спірній квартирі проживає вона з дітьми, матір`ю, а також матір`ю ОСОБА_4 відповідачем по справі ОСОБА_2 , живуть вони однією сім`єю, мають спільний бюджет. Вказала, що позначка в п.7 Договору купівлі-продажу спірної квартири щодо того, що ОСОБА_4 не перебував в будь-яких фактичних шлюбних відносинах та придбав картиру за особисті кошти - була формальністю нотаріуса. Зазначила, що вони з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом їздили відпочивати, все робили разом робили спільні покупки, витрачали грошові кошти, робили ремонт, ОСОБА_4 купував продукти харчування, а нею велось домашнє господарство, мали спільні права та обов`язки. Вважає позов обгрунтованим, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , її представник адвокат Агафонова Т.А. в судовому засіданні позов визнали з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та поясненнях, проти позовних вимог не заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 , її представник адвокат Гагарський А.П. проти задоволення позову заперечували, просили в задоволенні позову відмовити за необгрунтованістю. Крім того, ОСОБА_3 , допитана також в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що познайомилась з ОСОБА_1 в 2-й половині 2017року, до цього часу батько їй не повідомляв, що з кимось проживає. Також пояснила, що в батька було приватне підприємство, він займався перевозками вантажу, й він їй повідомив, що купив квартиру в АДРЕСА_2 за свої особисті кошти.

Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час, місце розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Частиною другою статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, зокрема:

від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16, провадження № 61-11607св18,від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16,провадження № 61-44641св18,від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16,провадження № 61-5296св19,від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16,провадження № 61-42601св18.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 до 14.03.2012 року (а.с. 25 том 1). В шлюбі в них народилась донька відповідач у справі ОСОБА_3 , що не заперечувалось сторонами. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, місце смерті м.Жовті Води, Дніпропетровської області (а.с. 21 том 1).

Позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованою шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.23 Т1). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (а.с.24 Т1).

Згідно Договору купівлі-продажу від 19.09.2015року, ОСОБА_4 придбана квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартість - 324 009,00 грн. Крім того, в п.7 Договору зазначено, що ОСОБА_4 стверджує, що набуває у власність вказану квартиру за особисті кошти, у зареєстрованому шлюбі не перебуває та фактичних шлюбних відносин не має (а.с.34 Т1).

Згідно Договору купівлі-продажу від 11.04.2017року, ОСОБА_4 придбаний гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться в КАГ «Харків», розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вартість гаражу - 15 000,00 грн. Крім того, в п.8 Договору зазначено, що ОСОБА_4 стверджує, що набуває у власність вказане нерухоме майно за особисті кошти, у приватну власність, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі (а.с.39 Т1).

Як зазначила позивач, з січня 2013 року вона почала проживати спільно з ОСОБА_4 спочатку в м. Стаханові в її квартирі, вподальшому орендували квартиру в АДРЕСА_3 , проте, на цей час документи щодо оренди житла не збереглись. Також позивач зазначила, що у вересні 2015 року вони разом з ОСОБА_4 придбали спірну квартиру АДРЕСА_4 й почали в ній проживати з її сином та донькою.

Позивач зазначає, що факт проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2013 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами.

Так, покази допитаних в судовому засіданні свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 - суд розцінює як упереджені, оскільки свідки перебувають з позивачем у родинних відносинах, знаходяться на її утриманні, а тому об`єктивно стверджувати про обставин, які належать до предмета спору в цій справі не можуть, крім того, щодо конкретних обставин купівлі спірної квартири та гаражу, а саме вартості спірного майна, сум, внесених в купівлю вказаного майна, доходів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 - їм особисто не відомо.

Також в судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_2 - відповідач в цій справі, яка стверджувала щодо проживання однією сім`єю її сина ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 2013 року, пояснила, що приїхала до м.Харкова в 2016 році, й саме тоді їй стало відомо про купівлю квартири АДРЕСА_4 сином та ОСОБА_1 Стверджувала щодо їх спільного вкладення грошових коштів в купівлю спірної квартири та гаража, проте, в зв`язку з тим, що до фінансових питань вона відношення не мала, тому їй невідомо щодо вартості квартири та гаража, сум, внесених в купівлю вказаного майна ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , доходів кожного з них. Зазначила, що перебуває на утриманні позивача ОСОБА_1 , зараз проживає з сім`єю ОСОБА_1 , а саме з нею, її дітьми, та її мамою ОСОБА_6 в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . В зв`язку з тим, що до 2016 року, тобто, до моменту купівлі спірного майна свідок проживала м. Стаханові, щодо фінансових питань купівлі спірної квартири вона не обізнана, крім того, перебуває в фінансовій залежності від позивача - суд до показань даного свідка ставиться критично.

Також в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_10 , який зазначив, що знає ОСОБА_1 з 2015 року як колегу своєї дружини. Йому відомо, що у них з ОСОБА_4 були сімейні стосунки, вони разом їздили відпочивати, разом святкували свята та робили ремонт в квартирі на АДРЕСА_2 , яку, як йому відомо зі слів ОСОБА_1 , вони з ОСОБА_4 придбали спільно.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що на цей час є сусідкою ОСОБА_1 . Зазначила, що ОСОБА_1 з ОСОБА_4 були сімейним подружжям. Близько з ними не спілкувалась, але чула, як діти називали ОСОБА_4 батьком, зазначила, що завжди бачила їх разом, вони спільно вели сімейний побут.

Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суд ставить під сумнів, оскільки дані показання в частині проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю є суб`єктивною думкою свідків, пояснення яких не містять будь-яких конкретизованих відомостей, які б вказували на пов`язаність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільним побутом, та наявність між ними взаємних прав та обов`язків. Також, згідно пояснень обох свідків, їм не відомо за чиї грошові кошти куплена спірна квартира та гараж. Крім того, згідно пояснень свідка ОСОБА_11 , в гостях в ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вона жодного разу не була, близько з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не спілкувалась. Також суд приймає до уваги, що факт працевлаштування позивача, про що заявлено свідком ОСОБА_10 , не може бути підтверджений інакше, як письмовими доказами, тому пояснення свідка в зазначеній частині також піддаються сумніву судом.

Крім того, позивач, обґрунтовуючи позов, на підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2013 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та ведення з ним спільного побуту, наявність спільного бюджету, посилалась на наступні письмові докази: - довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.11.2014р. (а.с.28) на ім`я ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання якої АДРЕСА_6 ,місце проживання АДРЕСА_6 з 23.08.2014 року; - довідку від 20.07.2016 року (а.с.26) на ім`я ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання якої АДРЕСА_6 , місце проживання АДРЕСА_1 з 20.07.2016 року, а також на ім`я ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання якої АДРЕСА_7 , місце проживання АДРЕСА_1 з 25.01.2015 року (а.с.27); - декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, а саме лікаря ОСОБА_12 , укладеної з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , адреса - АДРЕСА_1 (а.с.29); - довідку з ЗОШ№60 м.Харкова від 27.06.2022р. про те, що вітчим ОСОБА_4 за період навчання ОСОБА_9 , в період навчання з 01.09.2014року по 22.02.2022року виявляв інтерес до успіхів Вероніки у навчанні, навчальну діяльність постійно контролював, відвідував батьківські збори (а.с.33); - банківські квитанції про відправлення платежів за комунальні послуги, здійснені ОСОБА_1 від імені ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, вищевказані письмові докази суд оцінює критично, як такі, що не доводять факт сімейних стосунків позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з січня 2013 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також не підтверджують наявності між позивачем та ОСОБА_4 спільного бюджету, спільного господарства, спільних витрат та придбання майна в інтересах сім`ї.

Крім того, в обґрунтування позову позивачем ОСОБА_1 надані копії документів про замовлення і оплату будівельних матеріалів, меблів та побутової техніки, укладених ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.162-169) ; виписки з її банківського рахунку за період з серпня 2014 року по 31.12.2016 року (а.с.134-162). Проте, дані щодо руху коштів по банківському рахунку позивача не містять відомостей про зняття грошових коштів в сумі, необхідній для купівлі спірної квартири.

Також суд критично оцінює пояснення позивача щодо наявності в неї на банківському рахунку грошових коштів на купівлю спірної квартири, оскільки, в судовому засіданні позивач зазначила також щодо купівлі нею для своєї доньки в період спільного проживання з ОСОБА_4 також квартири, розташованої в АДРЕСА_5 та автомобіля Nissan Rouge, вподальшому зареєстрованого на матір ОСОБА_6 . Також під час судового засідання позивач стверджувала, що, продавши в м.Стаханові квартиру, отримувала на банківську картку суми від покупця рівними частками щомісячно, що також не вбачається з наданих банківських відомостей. Крім того, витрати, які нібито були здійснені позивачем за вищевказаними договорами про замовлення і оплату будівельних матеріалів, меблів та побутової техніки, укладених ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 - не знаходять свого відображення у відповідних сумах у Відомості щодо руху коштів по банківському рахунку позивача. Так, в наданому Договорі №128 від 20.08.2016року про купівлю ОСОБА_1 меблів для балкону, визначено, що Замовник ОСОБА_1 здійснює передоплату в Приватбанку на картку в сумі 3500 грн., проте, Відомості про рух коштів по банківському рахунку позивача, не містять інформації про переказ вказаної суми 20.08.2016року з картки позивача. Крім того, слід зазначити, що підтверджуючих даних про здійснення витрат позивачем ОСОБА_1 за наданими договорами суду не надано. З огляду на вищевикладене, судом вказані докази оцінюються як такі, що не підтверджують вкладення грошових коштів ОСОБА_1 як в купівлю спірного майна, так і в оплату будівельних матеріалів, меблів та побутової техніки, укладених ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, при вирішенні даного спору суд враховує, що ані позивач, ані її діти за адресою розташування спірної квартири не зареєстровані.

Також суду стороною позивача надані фото-відеофайли, які містять фото- та відеозображення спільної поїздки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та фотографії святкування днів народжень та відпочинку з друзями. Проте, дані фотографії та відеозаписи не містять відомостей про час зафіксованих подій. Крім того, згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема:від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16, провадження № 61-11607св18,від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16,провадження № 61-44641св18,від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16,провадження № 61-5296св19,від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16,провадження № 61-42601св18, Верховним Судом визначено, що показання свідків та спільні фотографії самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Таким чином, суд дані докази оцінює критично, як такі, що не доводять факт сімейних стосунків позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Крім того, суд приймає до уваги, що, при придбанні ОСОБА_4 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , останнім в Договорі купівлі-продажу від 19.09.2015року, в п.7 зазначено, що ОСОБА_4 стверджує, що набуває у власність вказану квартиру за особисті кошти, у зареєстрованому шлюбі не перебуває та фактичних шлюбних відносин не має (а.с.34 Т1).

Також згідно Договору купівлі-продажу від 11.04.2017року щодо купівлі ОСОБА_4 гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться в КАГ «Харків», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в п.8 Договору ОСОБА_4 стверджує, що набуває у власність вказане нерухоме майно за особисті кошти, у приватну власність, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі (а.с.39 Т1).

Дослідивши дані письмові докази, суд вважає, що власником спірного майна - ОСОБА_4 , при укладенні Договорів купівлі-продажу як квартири, так і гаражу, було висловлено та посвідчено нотаріусом ті фактичні обставини, які мали місце в дійсності, а саме що ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах станом на 19.09.2015 року не перебував, а вказане майно, яке є предметом поділу в цій справі набуто ним у власність за особисті кошти.

Крім того, суд враховує, що, згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц (провадження № 61-28343св18) Верховним Судом визначено, що Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Так, позивач ОСОБА_1 пояснила щодо наявності в неї грошових коштів для придбання спірного майна, які, за твердженням позивача, складались з: - доходів у вигляді заробітної плати; - грошових коштів від продажу майна в м. Стаханові; - грошових коштів від продажу бізнеса померлого чоловіка позивача. Дані пояснення суд оцінює критично, оскільки позивачем в судовому засіданні не надано доказів щодо її працевлаштування, доходів, отриманих за місцем її роботи, а також доказів, на підтвердження факту здійснення нею продажу майна в м. Стаханові та отриманих в зв`язку з цим грошових коштів.

Враховуючи наведенні обставини, суд вважає, що позивач у відповідності до вимог ст.77, 78, 81 ЦПК України не довела належними та допустимими доказами факт власної участі у грошовій чи іншій формі у придбанні спірного майна.

Таким чином, суд критично оцінює твердження позивача ОСОБА_1 щодо її спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , оскільки факт їх спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність в них спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявність між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю не доведені позивачем в судовому засіданні та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Також суд вважає, що позивач не довела факт власної участі у грошовій чи іншій формі у придбанні спірного майна.

Згідно з частинами першою третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність

і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним

у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Харківська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Харківська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_8

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_8

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_9

Третя особа Харківська міська рада, м. Харків, майдан Конституції, 7

Повний текст рішення складений 20.06.2024 року.

Суддя: О. О. Маньковська