Справа № 352/144/24
Провадження № 2/352/234/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Таргоній Вадим Миколайович, до АТ «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю,

у с т а н о в и в:

Представник позивача - адвокат Таргоній В.М. у січні 2024 р. звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивачки 150000 грн відшкодування моральної шкоди, завданої смертю.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відбувся наїзд потяга № 43/44, що рухався за маршрутом «Київ - Івано-Франківськ», на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка від отриманих травм померла. ІНФОРМАЦІЯ_3 за фактом даної ДТП внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого від 21.11.2022 вказане кримінальне провадження закрито. Як зазначено в ухвалі ВС від 01.09.2020 у справі № 357/6237/19, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Умисел потерпілого та непереборна сила, за наявності яких власник джерела підвищеної небезпеки не відповідає за заподіяну шкоду, відсутні. Власником поїзда є відповідач АТ «Українська залізниця», який відповідно до ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1172 ЦК України має відшкодувати позивачці моральну шкоду, спричинену внаслідок смерті її матері ОСОБА_2 . Моральна шкода полягає в моральних стражданнях та переживаннях у зв`язку із втратою матері, трагічна смерть якої стала непоправною втратою для позивачки, спричинивши їй глибоку душевну рану. Передчасна смерть матері є різкою психотравматичною подією, що однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який не може бути поновлено, що завдає позивачці тривалих душевних страждань. Заподіяну моральну шкоду оцінює у 150000 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в надісланій до суду заяві просив справу розглянути без участі сторони, позов підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідача в поданій до суду заяві просив справу розглянути без його участі та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. У відзиві та додаткових поясненнях позов не визнав, посилаючись на те, що жодних доказів, які б підтверджували заподіяння позивачці моральної шкоди внаслідок смерті її матері, представник позивача не надав. Постановою слідчого від 21.11.2022 про закриття кримінального провадження встановлено, що транспортна подія, в результаті якої загинула ОСОБА_2 , сталася внаслідок необережних дій останньої, яка всупереч вимогам п. 2.2, 2.3, 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, перед тим, як вийти на колію та впевнитися у відсутності поїзда, маючи об'єктивну можливість завчасно побачити чи почути наближення потягу, нехтуючи власною безпекою, перебувала на залізничній колії та опинилася від потягу на такій відстані, що була недостатньою для його зупинки, унаслідок чого відбувся наїзд. Досудовим розслідуванням установлено, що вини локомотивної бригади залізниці, яка обслуговувала потяг, немає. Крім того, позивачка, яка була допитана в якості свідка на досудовому розслідуванні, підтвердила, що не має жодних претензій з приводу наїзду потяга на її матір, відмовилася від залучення її як потерпілої до кримінального провадження. Заявлена позивачкою сума відшкодування моральної шкоди у 150000 грн не відповідає принципу розумності та справедливості.

Ухвалою від 18.01.2024 суддя відкрила провадження в даній справі та призначила підготовче засідання в рамках розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 14.03.2024 суд витребував у СУ ГУНП в Івано-Франківській області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000330 від 26.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України.

Ухвалою від 18.04.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, матеріали кримінального провадження № 0000330, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 09:06 год поблизу населеного пункту с. Майдан Івано-Франківського району Івано-Франківської області, на 86 км перегону «Боднарів-Ценжів» на кривій ділянці колії Івано-Франківської дистанції колії регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», відбувся наїзд потяга № 43/44, що рухався за маршрутом «Київ - Івано-Франківськ», під керуванням машиніста ОСОБА_3 на пішохода ОСОБА_2 , яка переходила залізничне полотно. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.

За цим фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330 від 26.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України, та розпочато досудове розслідування, що підтверджується витягом з ЄРДР (а.к.п.1).

Постановою від 21.11.2022 старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області Суботнік Р. Я. закрив вказане кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні машиніста ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення (а.к.п.88-91, копія підшита на а.с.60-63).

У рамках досудового розслідування встановлено, що транспортна подія сталася внаслідок необережних дій пішохода ОСОБА_2 , яка всупереч вимогам п. 2.2, 2.3, 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 р. № 54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.03.1998 р. за № 193/2633, перед тим, як вийти на колію, не впевнилася у відсутності поїзда, маючи об'єктивну можливість завчасно побачити чи почути наближення потяга, нехтуючи власною безпекою, перебувала на залізничній колії та опинилася від потяга на такій відстані, що була недостатньою для його зупинки, внаслідок чого відбувся наїзд.

Власником пасажирського потяга № 43/44, який обслуговує пасажирське вагонне депо ПК ВЧД-6 Чернівці, та тепловоза 2ТЕ10ут-0029, що перебуває на балансі виробничого структурного підрозділу «Локомотивне депо Чернівці» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», є відповідач АТ «Українська залізниця». ОСОБА_3 , який керував потягом, працює у ВСП «Локомотивне депо Чернівці» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді машиніста тепловоза (а.с.7).

Вказаних обставин сторони не заперечували.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У відповідності з вимогами ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідач як власник джерела підвищеної небезпеки не довів умислу потерпілої або дії непереборної сили, за наявності яких власник джерела підвищеної небезпеки не відповідає за заподіяну шкоду.

Суд установив, що внаслідок ДТП позивачці заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала в зв`язку зі смертю своєї матері ОСОБА_2 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Суд зазначає, що передчасна трагічна смерть близької людини спричинила втрату важливого для позивачки життєвого зв`язку, який не може бути поновлено.

При визначенні розміру грошового відшкодування завданої позивачці моральної шкоди суд ураховує наявність законодавчо визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її близьким родичам, зокрема, п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим); загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в місячному розмірі станом на час ДТП, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» становив 6500 грн, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, керуючись принципом співмірності, з урахуванням глибини душевних страждань позивачки, - суд визначає розмір грошового відшкодування завданої позивачці моральної шкоди у 78000 грн.

Суд зазначає, що відповідач повинен відшкодувати позивачці вказану суму моральної шкоди без урахування обов'язкових податків та зборів, що їх відповідач має сплатити у бюджет відповідно до вимог пп. а) пп. 164.2.14 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 780 грн.

Решта судового збору в розмірі 720 грн пропорційно до відхиленої частини позову компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 23, 1167, 1168, 1172, 1187 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Таргоній Вадим Миколайович, до АТ «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю, задоволити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», , у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 78000 (сімдесят вісім тисяч) грн відшкодування моральної шкоди,завданої смертю матері, без урахування сплати обов'язкових податків та зборів.

У решті позову на суму 72000 грн відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», , судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) в розмірі 780 (сімсот вісімдесят) грн.

Компенсувати решту судового збору в розмірі 720 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: Таргоній Вадим Миколайович , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця», 03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, .

Представник відповідача: Моцюк Володимир Васильович, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 184/85, РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 27.06.2024.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ