Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/591/24
Провадження № 2-з/499/1/24
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2024 року селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І. В., розглянувши заяву представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Шевчука Ю. А. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна; приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул Вадим Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До Іванівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій представник заявниці просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 2778 від 30 березня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Оленою Олександрівною про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова Компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованість, що виникла по Договору кредиту № від 11.07.2014 року у розмірі 40670,55 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису, що перебуває на примусовому виконанні в приватного виконавця Крецул Вадима Юрійовича виконавчого округу Одеської області у виконавчому провадженні № 62221319.

Суд, розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали позовної заяви приходить до такого висновку.

Позивачем оскаржується виконавчий документ - виконавчий напис, стягнення за яким здійснюється на підставі виконавчого провадження №62221319, яке відкрито Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. (передано приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Крецул В. А.).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст.150ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22грудня 2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішення питання про забезпечення позову потребує зваженого підходу, оскільки забезпечення позову має відповідати тій цілі, для якої такий захід слугує, а не бути інструментом зловживання процесуальними правами.

Аналіз наведених норм діючого законодавства дає підстави стверджувати, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Частиною 10 вказаної Постанови передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Пунктом 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Відповідно до ст.13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5, 6 ст.81ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо правомірності вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, оскільки на підставі виконавчого напису нотаріуса з позивачки проводиться стягнення. В свою чергу, позивачка, вважаючи виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, звернулась до суду з приводу його оскарження.

А тому, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачкою своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити до вирішення справи по суті.

На підставі наведеного, суд доходить до переконання, що вимога щодо зупинення стягнення за виконавчим написом є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Як передбачено ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст.258ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст.124Конституції України та ст.18ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Відтак, вимогу ст.157ЦПК України про те, що ухвала про забезпечення позову виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, можна цілком обґрунтовано розглядати як загальну вимогу про обов`язковість судових рішень, встановлену ст.124Конституції України та ст. 18 ЦПК України.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову є обов`язковою до виконання всіма суб`єктами, кому вона адресована та кого вона стосується і повинна бути виконана цими суб`єктами самостійно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 353-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Шевчука Ю. А. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (с. Маслове Березівського району Одеської області; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77; ), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна (м. Київ, пр-т Оболонський, буд. 35, 2 пов.); приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул Вадим Юрійович (м. Одеса, вул. Успенська, 78) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 2778 від 30 березня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Оленою Олександрівною про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова Компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованість, що виникла по Договору кредиту № від 11.07.2014 року у розмірі 40670,55 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису, що перебуває на примусовому виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул Вадима Юрійовича у виконавчому провадженні № 62221319.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали про забезпечення позову направити учасникам справи для відома, та приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Крецул Вадиму Юрійовичу до виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

СуддяІ. В. Погорєлов