УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року

м. Київ

справа № 6-3924/11

провадження № 61-7510ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк»,

в інтересах якого діє адвокат Юртаєва - Бунець Ірина Василівна, на постанову Херсонського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк»

(далі - АТ «Сенс Банк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2024 року заяву АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) задоволено.

Замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні, а саме:

ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником - АТ «Сенс Банк» у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 1 582 773,11 грн та суму витрат, пов`язаних з розглядом справи у третейському суді - 16 277,73 грн.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, керувався висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 409/559/15-ц (провадження № 61-12478св18) та вважав, що згідно із вимогами частини п`ятої статті 442 ЦПК України заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Лодига М. Т., задоволено.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2024 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні заяви АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за наявності наданих суду заявником матеріалів справи неможливо здійснити заміну сторони виконавчого провадження, лише з підстав матеріального правонаступництва.

Посилання суду першої інстанції на висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 409/559/15-ц (провадження № 61-12478св18) є помилковим, оскільки у вказаній судом справі, вирішувалось питання про можливість заміни сторони виконавчого провадження у справі, в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У справі, ухвала в якій є предметом цього апеляційного провадження, вбачається, що строк пред`явлення виконавчого листа сплинув, а з наданих заявником документів неможливо встановити, чи переривався він.

23 травня 2024 року АТ «Сенс Банк», в інтересах якого діє адвокат Юртаєва - Бунець І. В., через підсистему «Електронний Суд» направило до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Херсонського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року та залишити в силі ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2024 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий лист № 6-3924/11, виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» боргу, перебуває на примусовому виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 14 квітня 2016 року, а тому є обґрунтовані підстави задовольнити заяву АТ «Сенс Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху на надано строк усунути вказані недоліки.

Вимоги ухвали Верховного Суду від 29 травня 2024 року заявником виконані.

У пункті 2 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року за №5/2019, а також рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-банк», протокол №4/2019 від 15 жовтня 2019 року затверджено Передавальний акт.

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-банк», правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» та рішенням єдиного акціонера

АТ «Укрсоцбанк», а саме, з 15 жовтня 2019 року. АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань ПАТ «Укрсоцбанк».

Згідно із витягом з державного реєстру банків Національного Банку України від 02 грудня 2022 року, 01 грудня 2022 року відбулась зміна найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що також підтверджується статутом АТ «Сенс Банк» (ідентифікаційний

номер 2394714), який затверджено позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК» від 15 серпня 2022 року.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У частині першій статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У пункті 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша

статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Згідно із частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині п`ятій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження

(з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва, після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Закону України «Про виконавче провадження» (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою

статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як у межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно із виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборони здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

Завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження на закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Як встановив суд апеляційної інстанції, заявник АТ «Сенс Банк» додав до заяви про заміну сторони виконавчого провадження копію виконавчого листа виданого 15 травня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 6-3924/2011 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 1 582 773,11 грн, суму витрат, пов`язаних з розглядом справи у третейському суді у розмірі

16 277,73 грн.

Жодних відомостей, чи перебув вказаний виконавчий лист на виконанні, його виконання (закінчення, повернення тощо з підстав, передбачених

Законом України «Про виконавче провадження») в матеріалах справи немає.

Також, апеляційний суд зазначив, що строк пред`явлення виконавчого листа закінчився, а з наданих заявником документів неможливо встановити, чи переривався він. Заявник не вказував підстав для відновлення виконавчого провадження тощо.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, оцінивши надані заявником докази, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви АТ «Сенс Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні, оскільки заявником не надано доказів перебування вказаного виконавчого листа на виконанні, його виконання.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який, на думку заявника, свідчить про наявність підстав для задоволення вимог заяви, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, за результатами оцінки доводів заявника та змісту оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування норм права судами першої та апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк», в інтересах якого діє адвокат Юртаєва - Бунець Ірина Василівна, на постанову Херсонського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська