Справа № 243/3743/24
Провадження № 2/243/1117/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Фаліна І.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник, адвокат Статіва Олена Володимирівна до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Слов`янський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник, адвокат Статіва О.В. до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Слов`янський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовує тим, що 10.05.2024 позивачка дізналася

про арешт коштів на своїх рахунках.

З інформації, що була отримана від банку позивачці стало відомо, що рахунок

арештовано на підставі Постанови про арешт коштів боржника в межах виконавчого

провадження, яке відкрито Слов`янським відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

29 квітня 2024 року було спрямовано адвокатський запит на електрону адресу третьої особи з метою отримання виконавчого документу, та постанови про відкриття

виконавчого провадження, так в розпорядженні позивачки ці документи були відсутні,

постанову про відкриття виконавчого провадження позивачка не отримувала.

13 травня 2024 року від третьої особи надійшла відповідь на запит та запитувані

документи, а саме постанова про відкриття виконавчого провадження АСВП

№55509250 з ідентифікатором доступу до виконавчого провадження та виконавчий

напис нотаріуса від 10.07.2017, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського

міського нотаріального округу Завалієвим А.А. щодо стягнення з ОСОБА_1

грошових коштів у сумі 39483,85 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за № 6685.

Як вбачається з виконавчого напису він був вчинений на користь ПАТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства

комерційний банк «Приватбанк».

Позивачка вважає, що виконавчий напис є незаконним і не підлягає

виконанню з наступних підстав.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів

місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат».

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що

встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення

заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів,

встановлюється Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не

більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом

встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього

строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом

Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі

правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ

Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком

документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку

на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету

Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей

Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті,

які зазначені в Законі та Порядку.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого

2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26

листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення

заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів

нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення

заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано

незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22

лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було

відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний

банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від

01 листопада 2017 року.

З огляду на вище наведені судові рішення редакція Переліку станом на 2017 рік

передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу

нотаріально посвідченого договору.

Кредитний договір, що був укладений між позивачем та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» 27.10.2008 не був нотаріально

посвідченим.

В тексті виконавчого напису зазначено, що стягнення проводиться за період

з 27.10.2008 по 31.05.2017 рок, згідно розрахунку заборгованості станом на

31.05.2017, з урахуванням:

- заборгованості за тілом кредиту: 7839 грн. 59 коп.;

- заборгованості за відсотками: 24639 грн 09 коп.;

- заборгованості з пені та комісії: 4648 грн. 80 коп.;

- заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.;

- заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1856 грн.

37 коп.

Проте відсутні посилання на будь які розрахунки, щодо розміру заборгованості,

інформацію щодо розміру відсоткової ставки за договором, її тип, розмір та вид

неустойки.

Отже, незрозумілим залишається на підставі чого робилися відповідні розрахунки

щодо неустойки за договором, не зрозуміло з яких саме документів робилися

розрахунки щодо суми сплати відсотків за користування кредитними коштами, адже

відсутня інформація щодо відсоткової ставки по кредиту.

Також, нотаріус, який дотримується вимог Закону та Порядку,

у разі, якщо йому необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають

відношення до вчинення виконавчого напису, вправі витребувати їх у стягувача

(підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Виходячи з інформації, що міститься у виконавчому написі від 31.05.2017 за

№ 6685, нотаріус, не зважаючи на вимоги Закону та Порядку, яких він має неухильно

дотримуватися при вчиненні виконавчого напису, за відсутності достовірної та повної

інформації щодо заборгованості боржника та без урахування строків позовної

давності в межах яких суми заборгованості можуть бути стягнуті все ж таки вчинив

спірний виконавчий напис і навіть не звернув увагу на відсутність інформації щодо розміру відсоткової ставки по кредиту, її типу (плаваюча чи фіксована), щодо розміру

неустойки (штрафу та пені) за договором кредиту.

З наведеного вище позивачка наполягає, що вчинення виконавчого

напису можливо лише на підставі нотаріально посвідченого договору, при наявності

безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення.

Кредитний договір не був нотаріально посвідчений, доказів безспірності заявленої до

стягнення банком суми не має, виконавчий напис вчинено поза межами строку

позовної давності, стягнуті суми за період 2008-2014 роки.

У зв`язку з чим, просить суд виконавчий напис вчинений

приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим

Артемом Анатолійовичем, номер запису в реєстрі 6685 від 31.05.2017, про

стягнення в безспірному порядку коштів у розмірі 39483,85 грн. з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на її користь судові витрати по справі.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Статіва О.В., що діє на підставі ордера на надання правничої(правової) допомоги № ВІ1002102 від 2024-05-15 своєчасно і належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»своєчасно і належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив.

Представником відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» через систему «Електронний суд» до суду подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, та вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

27 жовтня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею була підписана анкета позичальника № б/н від 27.10.2008 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно

якої ОСОБА_1 виявила бажання отримувати послуги банка, в тому числі, щодо

кредитування карткового рахунку згідно до умов та правил надання банківських

послуг, Тарифів банка, й в подальшому отримала кредит у вигляді встановленого

кредитного ліміту на картковий рахунок.

З підписанням відповідної анкети-заяви клієнт підтвердила свою згоду на те, що

підписана нею анкета-заява разом з наданими їй для ознайомлення "Умовами та

правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між нею та

банком Договір про надання банківських послуг, що було засвідчено особистим

підписом клієнта.

Таким чином, між ПАТ КБ Приватбанк (правонаступником якого є АТ КБ Приватбанк) та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до умов якого банк надав позивачці кредит у

вигляді ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на

суму залишку заборгованості.

В свою чергу, ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України не виконувала належним чином взяті на себе грошові зобов`язання

за договором. Відповідно до ч.1 ст.598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється

частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення

виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених

законом.

10 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було

вчинено виконавчий напис № 6685, яким запропоновано стягнути з боржника

ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за договором № б/н від 27.10.2008 в

розмірі 39483,85 грн.

Як вбачається з додатків до позовної заяви, жодних розрахунків, або доказів

невідповідності чи відсутності боргу перед банком, платіжних документів на

підтвердження повного або часткового виконання ОСОБА_1 зобов`язань за

вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису позивачкою не надано, тобто, позивачка належними доказами не спростовує, а ні факту заборгованості перед

банком, а ні розміру боргу зазначеного у виконавчому написі.

Укладений між ОСОБА_1 та банком Договір від 27.10.2008 не визнаний

недійсним і його правомірність презюмується та з огляду на те, що договір не був

виконаний достроково, розірваний, а також на те, що договір не виконувався

належним чином, він продовжує діяти і до сьогодні, оскільки не був виконаний

належним чином.

Стосовно безспірності заборгованості вказав, що виконавчий напис був вчинений з дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України Про

нотаріат та п.3.1., 3.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій

нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують

безспірність заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен

перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку

документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку

на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Безспірність вимог відповідно ст. 88 Закону України Про нотаріат є не доведеність

боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та

боржником правовідносин, при яких вважається (презумпція) наявність боргу, а

документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості

проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів,

затвердженому КМУ не письмові докази наявності боргу, а докази наявності

вказаних вище правовідносин, та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом

подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є

підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника

перед стягувачем, а запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу

заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності нотаріус не

зобов`язаний.

Щодо строку за яким здійснюється стягнення на виконавчим написом вказав про те, що виконавчий напис вчинений 10.07.2017 й стягнуто заборгованість станом на

31.05.2017 безпосередньо укладений між сторонами договір від 27.10.2008 у

вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту

(користування ним), а відтак враховуючи, що фактично отримані та використані

позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а

також вимоги частини другої ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін)

виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги,

кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про

порушення його прав, АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через вчинення виконавчого напису - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок

з оплати заборгованості за договором.

Вказав, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих

написів нотаріусів" в частині, а саме: пункту 1 Змін, що вносяться до переліку

документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку

в частині "а після слів "заставлене майно"

доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)";

доповнити розділ пунктом 1 1 такого змісту: "1 1. Іпотечні договори, що

передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення

платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного

зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал

нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином

засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена

стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання

зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його

наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали

розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису

вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення

порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про

ненадходження платежу". пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за

якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі

виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення

заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого

змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2.

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за

засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми

заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення

заборгованості.»

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 р. у справі

№ 826/20084/14 зупинено виконання постанови Київського апеляційного

адміністративного суду від 22.02.2017 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.04.2017 р. у справі

№ 826/20084/14 зупинено виконання постанови Київського апеляційного

адміністративного суду від 22.02.2017 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі

№ 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від

22.02.2017 р. залишено без змін.

Отже, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису

10.07.2017 п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості

проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів

нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. не було визнано

незаконним та нечинним, оскільки дія постанови Київського апеляційного

адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 була

зупинена ухвалою ВАСУ від 06.03.2017 р. у справі №826/20084/14 якою було

відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову

Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. та до

закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання, а тому відповідач

правомірно звернувся до приватного нотаріуса за вчинення виконавчого

напису.

Також, відповідач зазначив, що на момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до Постанови КМУ №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку

документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку

на підставі виконавчих написів нотаріусів про втрату її чинності внесено не було,

будь - які публікації у вигляді постанов КМУ в Офіційному віснику України чи в

Урядовому кур`єрі стосовно внесення змін чи визнання її нечинною відсутні.

З урахуванням викладених заперечень відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання

виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В подальшому представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Статівою О.В. через систему «Електронний суд» до суду направлено відповідь на відзив в якому зазначила, що подаючи відзив відповідач не надав жодного документу, який би міг підтвердити факт отримання кредитних коштів позивачкою та факт порушення з боку позивачки строків повернення коштів. У відзиві відповідач посилається на анкету позичальника від 27.10.2008, але відповідну анкету на підтвердження її наявності не надає, як і не надає розрахунок боргу.

Також, нотаріусом порушено порядок вчинення виконавчого напису та порядок

повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення, що є підставами

для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій

нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від

22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані

документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності

боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги

минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та

організаціями - не більше одного

Посилання відповідача на те, що термін виконання зобов`язання не був встановлений

і тому строк позовної давності має застосовуватися з моменту пред`явлення вимоги не заслуговує на увагу.

Вказала, що позовні вимоги та доводи викладені у відповіді на відзив підтримують та просила позов задовольнити.

Третя особа Слов`янський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції своєчасно і належним чином повідомлена про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-яких письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог третьою особою до суду не надано.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.05.2024 заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Статіва Олена Володимирівна про забезпечення позовубуло задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 6685 вчиненого 10.07.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 39483,85 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк», за виконавчим провадженням № 55509250.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.07.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А.на підставі ст. 34 ч.1 п.19, статей 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис № 6685, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», код юридичної особи 14360570, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 27.10.2008 та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017, грошових коштів у сумі 39483,85 грн. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту: 7839,59 грн.;

заборгованості за відсотками: 24639,09 грн.;

заборгованості з пені та комісії: 4648,80 грн.;

заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.;

заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1856,37 грн.

Стягнення здійснюється за період з 27.10.2008 по 31.05.2017.

29 квітня 2024 року представником позивачки адвокатомСтатівою О.В. було направлено на електронну адресу Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції адвокатський запит з метою отримання виконавчого документу та постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки в розпорядженні позивачки ці документи відсутні.

13 травня 2024 року від Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла відповідь на адвокатський запит та запитувані

документи, а саме постанова про відкриття виконавчого провадження АСВП

№55509250 з ідентифікатором доступу до виконавчого провадження та виконавчий

напис нотаріуса від 10.07.2017, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського

міського нотаріального округу Завалієвим А.А. щодо стягнення з ОСОБА_1

грошових коштів у сумі 39483,85 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за № 6685.

Постановою головного державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Федосенка С.А. від 11.01.2018 відкрито виконавче провадження № 55509250з виконання виконавчого напису № 6685 виданого 10.07.2017 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 39483,85 грн.

Вирішуючи спір в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню суд виходить з наступного.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ст. 39 Закону «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий перелік документів затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі Перелік).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 Перелік доповнено розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 набрала чинності 10.12.2014 року.

Таким чином, з 10.12.2014 року нотаріуси мали право вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».)

Колегія суддів апеляційного суду в цій справі прийшла до висновку про те, що позивачами доведено факт застосування до них оскаржуваного нормативно-правового акту, оскільки запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедуру вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних і іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном, як позивачів так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який керуючись спірним актом буде вимушений вчинити виконавчий напис на підставі документів, що не є належними доказами безспірності заборгованості, та згодом стягнення майна чи коштів виконавчою службою на підставі такого виконавчого напису

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14.

Відповідно до ч.ч. 8 та 11 ст. 171 КАС України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року, суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У частині 5 статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, звертає увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення.

Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

Суд звертає увагу, що оскаржуваний виконавчий напис здійснено на підставі нормативного акту який визнавано нечинним поточна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року не передбачає можливість здійснення виконавчих написів на кредитних договорах.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, пункт 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку втратив чинність з 22 лютого 2017 року, а тому з цієї дати нотаріуси не мають права вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, на підставі кредитних договорів та виписок з рахунку боржника.

Таким чином, суд зазначає, що посилання відповідача у відзиві на позовну заяву що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису

10.07.2017 п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості

проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів

нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. не було визнано

незаконним та нечинним, оскільки дія постанови Київського апеляційного

адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 була

зупинена ухвалою ВАСУ від 06.03.2017 р. у справі №826/20084/14 якою було

відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову

Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. та до

закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання, а тому відповідач

правомірно звернувся до приватного нотаріуса за вчинення виконавчого

напису є помилковими та такими, що не відповідають дійсності з огляду на зазначене вище.

Крім того, згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що відповідачем в порушення зазначених вище норм, належних та допустимих доказів направлення позивачці ОСОБА_1 та отримання нею письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за договором, суду не представлено, а відтак не доведено, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення боржника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно підпунктів 1.1.-1.3 п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють безспірну заборгованість на підставі документів, затверджених Переліком, зазначений перелік документів є вичерпним, та у разі надання стягувачем документів не передбачених Переліком, нотаріус відмовляє у вчинені виконавчого напису, стягнення такої заборгованості повинно здійснюватися виключно на підставі рішення суду.

Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене вище, оцінивши надані сторонами докази, судом встановлено те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що позивачка мала безспірну заборгованість перед відповідачем.

Також, відповідачем в обгрунтування своїх заперечень стосовно заявлених до нього позовних вимог, суду не надані докази того, що виконавчий напис вчинений на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору та не доведено виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Крім того, з оскаржуваного виконавчого напису № 6685 від 10.07.2017 слідує, що останній вчинений на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, тобто пункту, який втратив чинність з 22.02.2017 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вказані обставини є підставою для визнання спірного виконавчого написунотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, позивачкою за подання позову та заяви про забезпечення позову згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» було сплачено судовий збір в загальному розмірі 1695,68 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1695,68 гривень.

На підставі ч.7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 131, 133, 137, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник, адвокат Статіва Олена Володимирівна до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Слов`янський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10.07.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем за реєстраційним № 6685 про

стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», код юридичної особи 14360570, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 27.10.2008 та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017, грошових коштів у сумі 39483,85 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», код юридичної особи 14360570, адреса: 01001 м. Київ, вул.

Грушевського, 1 Д, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 витрати на оплату судового збору в загальному розмірі 1695 (одна тисяча шістсот дев`яносто п`ять) гривень 68 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 27.06.2024

Суддя І.Ю. Фалін