Справа №461/8511/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ,

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )

в інтересах якої діє адвокат Вельможко Олег Олександрович

(69063, м. Запоріжжя, вул. Поштова, 57 а)

до Територіальної громади,

в особі Львівської міської ради

(79008, м. Львів, площа Ринок, 1, )

третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору

ОСОБА_4

( АДРЕСА_2 )

про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вельможко Олег Олександрович, звернулась до суду з позовом до Львівської міської ради, у якому просить встановити факт, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки їх матері ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були рідними сестрами; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її двоюрідний брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У встановлений законом шестимісячний строк, ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 до Шостої львівської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 5/2019 за заявою ОСОБА_8 , яка ніяких родинних відносин з ОСОБА_5 не має, але формально може бути спадкоємцем за законом при встановлені певних юридичних фактів судом. ОСОБА_1 стверджує, що є єдиною спадкоємицею 3-ї черги за законом, як двоюрідна сестра померлого, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину. Вказує, що до спадкового майна входить 1/3 частка кварти АДРЕСА_3 , яка оформлена на ім`я ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 про право власності на житло від 03.04.1998 р., виданого Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів згідно розпорядження від 03.04.1998 р. № 184. ОСОБА_1 вирішила оформити право власності на спадщину, однак, у зв`язку з відсутністю архівних даних про зміну прізвища її матері при укладені шлюбу з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , їй необхідно встановити факт родинних відносин із спадкоємцем у судовому порядку. Зауважує, що документально підтвердити факт наявності родинних відносин між позивачем та померлим, у спосіб необхідний для оформлення спадщини у нотаріуса неможливо.

Посилаючись на доводи та мотиви наведені у позовній заяві, заявлені вимоги просить задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05.10.2023 відкрито провадження у справі та прийнято рішення про здійснення її розгляду за правилами загального позовного провадження. Зобов`язано Шосту львівську державну нотаріальну контору Львівської області, подати до Галицького районного суду міста Львова, належним чином засвідчені копії спадкової справи № 5/2019, зареєстрованої після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.11.2023 від представника Львівської міської ради Процик Ірини Іванівни надійшов відзив на позовну заяву. Зі змісту поданого відзиву вбачається, що відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечує, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Стверджує, що у документах долучених позивачем до позовної заяви на підтвердження заявлених вимог є розбіжності. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що власником 2/3 частки у спірній квартирі є ОСОБА_4 . Підставою реєстрації є свідоцтво видане 07.10.2022 державним нотаріусом П`ятої львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М., яке засвідчує, що відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_5 , 2/3 частки квартири, які належали останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.09.2015, продано та придбано переможцем електронних торгів ОСОБА_4 . Натомість, як вказує представник відповідача, матеріали справи не містять документу, який засвідчував би зареєстроване за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частки у спірній квартирі. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_3 вказує на необхідність залучення до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , а у задоволенні заявлених вимог просить відмовити.

05.12.2023 протокольною ухвалою суду ОСОБА_4 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та вирішено здійснити процесуальні дії пов`язані з оповіщенням останнього про залучення його до участі у справі.

03.01.2024 до суду від Шостої львівської державної нотаріальної контори Львівської області надійшли належним чином засвідчені копії спадкової справи № 5/2019, зареєстрованої після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зауважила, що вважає позов необґрунтованим.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до ст.128 ЦПК України, що підтверджується матеріалах справи, зокрема рекомендованими повідомленнями.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до переконання, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

З матеріалів спадкової справи № 5/2019, зареєстрованої після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином засвідчені копії якої подано суду Шостою львівською державною нотаріальною конторою Львівської області, встановлено, що після смерті спадкодавця із заявами про прийняття спадщини звернулися: 21.09.2021 ? ОСОБА_8 та ОСОБА_1 16.11.2021. .

Відповідно положень частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2023 вбачається, що 25.04.2023 року на запит суду, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові надіслано копію актового запису про смерть № 281 ОСОБА_8 . Факт смерті підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 62/19 від 18.01.2019, виданим Львівським обласним бюро судово-медичної експертизи. Дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто встановлено, що фактично дата звернення ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини настала після своєї смерті.

ОСОБА_1 , листом від 02.11.2022 №865/02-14 Шостої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки останньою не подано свідоцтва про одруження її батьків, що свідчить про зміну прізвища матері ОСОБА_11 з дівочого прізвища ОСОБА_12 на ОСОБА_10 , що у свою чергу, позбавляє можливості встановити факт родинних відносин з померлим.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №30 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19 сформульовано висновки про те, що доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, по господарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Під час судового розгляду було допитано у якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

ОСОБА_17 повідомив, що знав померлого ОСОБА_5 приблизно з 70-х років. Після його смерті, займатися його похованням було нікому, оскільки померлий був одиноким, а тому похованням останнього займався він. Хто був родичами покійного йому не відомо, однак за життя померлий розповідав про наявність у нього родичів, які проживають Сході України.

ОСОБА_14 вказала, що ОСОБА_1 знає давно. Їй відомо, що у матері ОСОБА_1 була сестра ОСОБА_18 , яка мешкала у Львові. Дівоче прізвище матері позивача та матері померлого ОСОБА_9 . ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_5 .

ОСОБА_15 повідомив, що померлий ОСОБА_5 є двоюрідним братом його батька ОСОБА_19 . ОСОБА_1 доводиться йому рідною тіткою. Матір`ю померлого ОСОБА_5 є ОСОБА_20 . ОСОБА_21 є його бабусею. Померлого він знав особисто, у 1986 році приїжджав до померлого у гості.

ОСОБА_16 вказала, що ОСОБА_18 є тіткою ОСОБА_1 , відповідно остання є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_5 . Вказала, що померлий проживав у місті Львові, у 1991 вона приїжджала до нього у гості.

Архівною довідкою від 18.01.2022 № 3208-т, підтверджується факт народження ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_22 , батьки: ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , місце народження на хуторі при с. Кудіново Ленінської волості, у довідці вказано, що у написанні прізвища матері і віці батьків є розбіжності.

Архівною довідкою від 18.01.2022 № 3209-т підтверджується факт народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_25 , батьки: ОСОБА_23 та ОСОБА_26 , місце хутір при с. Кудіново Ленінської волості.

Отже, у межах розгляду даної справи судом встановлено, а позивачем доведено, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_5 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Водночас, що стосується позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує нижченаведене.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері ( стаття 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадщину за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (стаття 1263 ЦК України). У четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини ( стаття 1264 ЦК України). У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступень споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї ( стаття 1265 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

ОСОБА_27 вказує, що до складу спадщини входить 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 , яка оформлена на ім я ОСОБА_5 .. відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 про право власності на житло від 03.04.1998, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів згідно розпорядження від 03.04.1998 № 184.

З витягу № 350915162 від 18.10.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що власником 2/3 частки у спірній квартирі є ОСОБА_4 . Підставою реєстрації є свідоцтво видане 07.10.2022 державним нотаріусом П`ятої львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М., яке засвідчує, що відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_5 , 2/3 частки квартири, які належали останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.09.2015, продано та придбано переможцем електронних торгів ОСОБА_4 . Натомість, розмір частки померлого ОСОБА_5 ? «0».

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 210/1609/15-ц (провадження №61-40313св18) вказано, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.»

У судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що цілком узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 22.09.2021 року у справі справа № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Беручи до уваги зазначені доводи та зміст наведених норм права, потреба у такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України).

Таким чином, на переконання суду, вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно після встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту родинних відносин, тобто те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню не підлягають, оскільки після встановлення судом факту родинних відносин, визнання за позивачем права власності на спадкове майно можливе у позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Стягнути з Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ? ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )

представник позивача ? адвокат Вельможко Олег Олександрович

(69063, м. Запоріжжя, вул. Поштова, 57 а)

відповідач Львівська міська рада

(79008, м. Львів, площа Ринок, 1, )

третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору

ОСОБА_4

( АДРЕСА_2 )

Повний текст рішення складено 01 квітня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький