Справа № 206/2056/24
Провадження № 2/206/935/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування завданих збитків,

за участі:

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Самарського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, в якому просила стягнути на свою користь 62 951,26 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що на початку літа 2023 року звернулась до ОСОБА_2 для чистки котла. Відповідач приїхавши за телефонним дзвінком позивачки в листопаді 2023 року на чистку котла, після якого котел почав не коректно працювати та на думку позивачки це через дії відповідача. Тому позивачка була змушена звернутись до суду та просити стягнути з відповідача відшкодування завданих збитків у розмірі 62 951,26 грн.

01.05.2024 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження (а.с. 70).

01.05.2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська витребувано у Дніпровської філії ТОВ Газорозподільні мережі України копії документів.

27.05.2024 року до канцелярії суду надійшов лист з поясненнями ОСОБА_2 та розпискою від позивачки (а.с.75-80).

17.06.2024 року відповідач ОСОБА_3 надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, зазначив, що позивачкою не доведено факт завдання збитки. Також зазначає, що відповідно до гарантійного зобов`язання серійний № талону 20560 вказана дата продажу котлу у 2008 році, тобто невідомо які сервісні центри та майстри робили обслуговування за 16 років експлуатації. Тому просить відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивачки збитки по оплаті юридичних послуг (а.с.92-110).

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, стягнути з відповідача збитки понесені від дій відповідача, через, що їй прийшлось викликати сервісний центр та ремонтувати котел. Повідомила, що на початку літа 2023 року позивачка поїхала до газової компанії за адресою АДРЕСА_1 та звернулась до охоронця з проханням надати контакти спеціаліста для чистки газового котла. Через деякий час позивачці перетелефонував відповідач та повідомив, що має можливість приїхати для чистки котла. Відповідач був декілька раз в будинку позивачки за адресою АДРЕСА_2 . Перший раз відповідач почистив один з котлів і коли вже закінчив помітив другий котел та запропонував його почистити, але чистку цього котла вона запланувала на осінь не звернувши увагу що котел імпортний. Другий раз Відповідач приїхав за телефонним дзвінком позивачки в листопаді 2023 року та запевнив позивачку в тому, що може почистити та виставити температуру 18 градусів, але позивачці відразу було видно, що відповідач не розуміє як налаштовувати температуру. Вході дій відповідача, після того як відповідач поїхав та позивачка зайшла до будинку де вже був чи пар, чи дим. Вона вимкнула котел та одразу зателефонувала відповідачу, який повідомив їй що він не є програміст і відповів щоб позивачка зверталась до сервісного центру та відімкнув телефон.

Після того як відповідач перестав виходити на зв`язок, позивачка звернулась до Дніпровської філії ТОВ Газорозподільні мережі України стосовно дій відповідача зі скаргою. На думку позивачки під час проведення службового розслідування відповідач повернув всі кошти, які позивачка сплатила за чистку котла. Але не отримала відповіді результату розгляду скарги, але отримала відповідь на запит про отримання документів. Також їй довелось викликати майстра з сервісного центру для ремонту газового котла, який пошкодив відповідач. Позивачка вважає, що від дій відповідача котел почав некоректно працювати та підвищив їй витрати на опалення. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 62 951,26 грн., з яких 5 951,26 грн. вартість використаного газу, 50 000,00 грн. розмір збитків завданих в наслідок дій відповідача, 2 000,00 грн. вартість коштів сплачених іншому майстру, 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позовної заяви та стягнути з позивачки витрати на юридичну допомогу та повідомив у листопаді 2023 року зателефонувала позивачка з проханням прийти до неї та допомогти з підключенням газового котла. 11.11.2023 року відповідач прибув до позивачки додому, після поверхневого огляду котла повідомив позивачці, що на датчику тиск був нижче норми, відповідно до цього котел не запустився. Позивачка в цей час повідомила що сусід перекрив їй воду на зимовий період. Однак приїхавши в наступний раз, система була заповнена водою. Позивачка повідомила що самостійно зробила підняття тиску. В подальшому ним, за просьбою позивачки, встановлено температуру котлу на 10 градусів цельсія. При поверхневому огляді, відповідачем було виявлено, що зчитати з дисплею терморегулятора виявилось неможливо, через низьке живлення від батарейок. Вчинивши дії у відповідності до інструкції, замінив елементи живлення. Після цього за проханням позивачки та її дозволу, виставив програму на терморегуляторі «канікули», пробувши деякий час у позивачки впевнившись що котел тримає температуру та сказавши позивачці що їй краще звернутись до сервісного центру. Виконавши всі роботи відповідач покинув приміщення будинку, від позивачки претензій та скарг не надходило. Відповідач вважає, що усі твердження Позивачки грунтуються на припущеннях та без жодного належного доказу, допускає, що після 7-ми днів роботи режиму терморегулятора «канікули», Позивачка вчинила самостійні дії щодо його налаштування та таким чином неправильно виставила режим чи температуру. Також весь текст викладений у позовній заяві піддається сумніву, так як начебто відповідач приїхав до позивачки додому, бив викруткою по колектору виходу диму, не виставив на її прохання 10 градусів Цельсію на терморегуляторі і в результаті Позивачка заплатила йому ще 250 гривень на бензин за такі дії. Також Позивачкою стверджується, що через неправильне встановлення температури збільшились витрати газу, однак і це твердження не відповідає дійсності.Також зазначає, що Позивачкою не надані підтвердження у вигляді квитанцій на оплату з чітким визначенням витраченого об?єму витрат газу за вказані позивачкою періоди.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, оцінивши докази та аргументи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Згідно до гарантійного зобов`язання та талону на введення в експлутацію серійний талон №20560 зазначена дата продажу 26.08.2008 року (а.с.14-19).

Відповідно до копії сертифікату відповідності серії ДЗ №247933 термін дії якого закінчився 17 травня 2009 року (а.с. 20-21).

З документів наданих Дніпровською філією ТОВ Газорозподільні мережі України вбачається що відповідач виконував технічне обслуговування газового котла не в робочий час, а тому ними не встановлено невиконання або належне виконання та не проводилось службове розслідування (а.с.75-80).

Відповідно до розписки отриманої відповідачем від позивачки від 20.12.2023 року, в якій зазначено, що "гроші в сумі 750 грн. від ОСОБА_4 отримала та претензій не маю"(а.с. 106).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, і яка полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995року №4«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

За загальними правилами цивільно-правової відповідальної та вимог ст.ст.1166-1167 ЦК України позивач має довести розмір завданої йому шкоди та причинний зв`язок між діями відповідача та завданою шкодою, а відповідач у свою чергу - відсутність вини.

На переконання суду ОСОБА_1 не довела факт того, що шкоду майну завдано їй внаслідок дій відповідача. Крім того, в матеріалах справи наявна розписка від позивачки, в який вона не має претензій до відповідача.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підтвердження понесених витрат відповідача, пов`язаних з правничою допомогою, відповідачем додано: копію договору про надання юридичних послуг №Д-092 від 24.05.2024 року, копію платіжної інструкції, копію акту про надання юридичних послуг від 14 червня 2024 року (а.с.107-110).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на надання юридичних послуг підлягають відшкодуванню з позивачки у розмірі 8 080,00 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з позивачки на користь відповідача підлягає понесені витрати на надання юридичних послуг в розмірі 8 080,00 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 22, 1166, 1167 ЦК України, ст. 5, 12-13, 76, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування завданих збитків - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 8080 (вісім тисяч вісімдесят) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.В. Малихіна