Справа № 127/7696/24
Провадження № 2/127/945/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на частину будинку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Вінницької міської ради про визнання права власності на частку в житловому будинку в порядку спадкування за законом, в якій просив визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право спільної часткової власності на 1/6 частку житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та була рідною сестрою позивача ОСОБА_1 , залишилась спадщина у виді частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:010:0005, та частки житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 28.08.2021 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Троян А.С. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.03.2022 року, в якій відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер :03:010:0005, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 95/200 часток житлового будинку, господарських будівель, та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 після смерті його сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/20591/22 від 10.01.2023 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом та визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Визначено, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності, на земельну ділянку :03:010:0005, площею 0,1000 га, у межах згідно з планом, що розташована по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, складає 1/2. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :03:010:0005, площею 0,1000 га, у межах згідно з планом, що розташована по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.03.2022 року зазначено, що відповідно до вищезгаданої Інформаційної довідки №10606 за ОСОБА_1 проведена реєстрація права власності на 5/6 часток житлового будинку літ. А з прибудовами та господарськими будівлями, а за ОСОБА_2 на 95/200 часток, що в цілому складає 157/120 часток, тому нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_2 .

У зв`язку з неможливістю оформлення права власності в нотаріальному порядку на частку житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просив визнати право власності на 1/6 частку цього майна в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Вінницької міської ради позов не визнала, подала письмові пояснення, у яких міститься посилання на те, що між ОСОБА_2 та позивачем раніше існував спір щодо частини будинку, що на даний час є спадковим майном. Позивач подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь онуки спадкодавця, потім відкликав заяву та вирішив прийняти спадщину. Крім того, онука спадкодавці є спадкоємцем 5-ї черги спадкування за законом, позивачем не залучена до розгляду вказаної справи, хоча, враховуючи вищевказане, вона може мати намір звертатись до суду в порядку ч. 2 ст. 1259 ЦК України щодо зміни черговості спадкування. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачу належить 5/6 частик будинковолодіння, а спадкодавці 95/200 частки. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 1988 р. померлій належала 1/6 частина будинку. Разом з тим, відповідно до рішення суду від 1992 року вказане свідоцтво скасовано та визнано за померлою право власності на 95/200 часток будинку. Отже, померла за життя в судовому порядку оскаржувала належніть їй 1/6 частки будинку і довела в судовому порядку, що належна їй частка становить 95/200. Отже, встановити факт, що 1/6 будинковолодіння, на яку претендує позивач дорівнює 95/200 частик спадкодавці з наявних матеріалів справи неможливо. Відомості щодо перерахунку часток в матеріалах справи також відсутні. Щодо тверджень позивача про те, що вартість частки померлої є незначною також не погоджується з цим з посиланням на висновок оцінювача.

Ухвалою суду від 15.05.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11 год. 10.06.2024 року. 10.06.2024 року в судовому засіданні оголошено перерву на 17.06.2024 року, в яке представник відповідача не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутність, тому суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/20591/22 від 10.01.2023 року, яке набрало законної сили 10.02.2023 року, задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом та визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та встановлено обставини, які в силу ч. 4 ст. 62 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи, у якій беруть участь ті самі особи.

ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 була рідною сестрою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_3 , архівною довідкою № 07-1312/7 від 05.07.2002 року і копією запису акту про шлюб № 2, їх спільних батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якого входить відповідна частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:010:0005, що розташована по АДРЕСА_1 .

Позивач на підставі ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги за законом, інших спадкоємців такої ж чи попередньої (першої) черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б у встановлений законом шестимісячний строк подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, чи які проживали зі спадкодавцем станом на день її смерті, згідно з матеріалами спадкової справи не встановлено.

Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи №41/2021, заведеної щодо майна померлої ОСОБА_2 , позивач у встановлений законом шестимісячний строк, спочатку, 27.08.2021 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь внучки спадкодавця ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, 28.08.2021 року свою заяву про відмову від спадщини позивач відкликав, та цього ж дня подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

При зверненні до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Троян Ф.С. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на відповідну частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:010:0005, що розташована в по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що не визначено частку спадкодавця у спільній сумісній власності на цю земельну ділянку.

Земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:010:0005, що розташована по АДРЕСА_1 , належить позивачу та померлій ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного з них, та іншої домовленості між співвласниками щодо розміру часток у спірній земельній ділянці не існувало, то є всі підстави для визначення часки позивача у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку в розмірі 1/2 частки. Відповідно і ОСОБА_2 , на момент її смерті володіла часткою у праві на спірну земельну ділянку в розмірі 1/2 частки.

Отже, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/20591/22 від 10.01.2023 року вирішено наступне. Визначити, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності, на земельну ділянку :03:010:0005, площею 0,1000 га, у межах згідно з планом, що розташована по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, складає 1/2. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :03:010:0005, площею 0,1000 га, у межах згідно з планом, що розташована по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Судом у цій справі встановлено також те, що за ОСОБА_1 проведена державна реєстрація права власності на 5/6 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 09.01.1984 року за реєстровим №2024 та договору дарування, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною контрою 15.04.1986 року за реєстровим №2-540. Це встановлено з матеріалів інвентаризаційної справи № 5718.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.06.1988 року ОСОБА_2 набула право власності на 1/6 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням Староміського районного народного суду м. Вінниці у справі № 2-23 від 26.03.1992 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а також договір дарування 2/3 будинку, посвідчений 2-ою Вінницькою державною нотаріальною конторою 15.04.1986 року. Визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на 95/200 будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , до складу якого входять приміщення 3-1, 3-2, 3-3, ІІІ, ІV, сарай ж1, сарай з льохом-ж, вбиральня-У, загальною вартістю 2897 крб. та виділено ОСОБА_1 на праві особистої власності у вказаному будинку 105/200 його частини, в склад якого входять приміщення та будівлі: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, «Г» навіс, П льох, сарай «Г» і «д», Д-гараж, загальною вартістю 3166 крб.

Вищевказане рішення суду набрало законної сили 07.04.1992 року.

17.03.2022 року ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Троян А.С. заяву про отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:010:0005 та на 95/200 (дев`яносто п`ять двохсотих) часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 після смерті його сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Троян А.С., вивчивши пред`явлені ОСОБА_1 документи, керуючись ст. 49 Закону України «Про нотаріат» винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.03.2022 року, в якій відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер :03:010:0005, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 95/200 часток житлового будинку, господарських будівель, та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті його сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом досліджено матеріали інвентаризаційної справи вказаного житлового будинку та спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , та встановлено те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку, господарських будівель, та споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , а тому розбіжності в їх частках у праві власності на житловий будинок з прибудовами та господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 не можуть виключати можливість оформлення за ОСОБА_1 права спільної часткової власності на 1/6 частку цього житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями. Так, 5/6 частки житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані на праві спільної часткової власності за ОСОБА_1 . Це підтверджують матеріали інвентаризаційної справи № 5718 та наявні у справі правовстановлюючі документи ОСОБА_1 , зазначені вище. Відтак, залишок 1/6 частки житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вправі оформити у свою власність в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , незважаючи на те, що її частка є більшою і становить 95/200 часток.

Не можуть бути підставою відмови у задоволенні позову посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 відмовився від спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_2 , адже як визнає сам відповідач і це підтверджено матеріалами спадкової справи після відмови від спадщини ОСОБА_1 у відведений законом шестимісячний строк відкликав цю заяву і прийняв спадщину за заявою від 28.08.2021 року. Це вказує на те, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 , а відповідно відсутня потреба залучення до участі у справі інших осіб. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про потребу залучення до участі у справі онуки спадкодавці через те, що вона може мати намір звертатись до суду в порядку ч. 2 ст. 1259 ЦК України щодо зміни черговості спадкування, адже станом на час вирішення цієї справи жодної такої заяви подано не було, а відповідач не клопотав про залучення третіх осіб.

Щодо заперечень відповідача про розбіжність часток спадкодавця і належність їй не 1/6 частки, а 95/200 часток суд вважає, що це не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про оформлення за ним в порядку спадкування за законом права спільної часткової власності права власності на меншу частку спадкодавця 1/6 частки у вищевказаному житловому будинку, адже за ОСОБА_1 вже зареєстровано на праві спільної часткової власності на його 5/6 часток, тому визнання за ним права спільної власності ще на 95/200 часток неможливе, так як призведе до того, що йому належатиме більше одиниці у вказаному житловому будинку, що неможливо. Натомість в разі задоволення позову ОСОБА_1 разом йому належатиме 100 % житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , тобто 5/6 часток вже зареєстрованих за ним та 1/6 частка в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , а разом 1 (5/6 +1/6=1).

Суд також звертає увагу на те, що житловий будинок з прибудовами та господарськими будівлями, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:010:0005, що розташована за цією ж адресою і в цілому належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до копії Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ВН №107264 від 10.03.2004 року та рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/20591/22 від 10.01.2023 року.

В постанові Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 року у справі №318/1274/18 зроблено такі правові висновки.

61. При відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

62. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01.01.2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

63. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

64. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11.02.2015 року у справі № 6-2цс15, від 12.10.2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13.04.2016 року у справі № 6-253цс16 і Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від них.

Таким чином, Закон встановлює принцип єдності долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди та задоволення позову забезпечує його дотримання.

Положеннями ст.ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Оскільки позивач є братом спадкодавця, інших спадкоємців першої та другої черги спадкування відсутні, тому відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач має право на спадкування за законом.

Положеннями ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Керуючись положеннями ст. 392 ЦК України належить дійти висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в цьому випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_2 .

За змістом ст. 328 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст. 50 Закону України „Про нотаріат" спір про право, заснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження.

В пункті 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" звернуто увагу судів на те, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

За п. 23 цієї ж постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Положення ч. 1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачає право особи на ефективне мирне володіння майном.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача, тому їх належить залишити за позивачем.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 321, 328, 361, 392, 1216-1218, 1222, 1262, 1296, 1270, 1297 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право спільної часткової власності на 1/6 частку житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 24.06.2024 р.

Відомості про учасників справи :

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач Вінницька міська рада, 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, .

Суддя: