Справа № 204/7130/23 Провадження № 2/932/237/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

12.05.2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з вказаним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є внутрішньо переміщеною особою з 16.02.2018. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . В зв`язку з її смертю на не підконтрольній Україні території вона позивач була вимушена встановлювати факт смерті своєї матері в судовому порядку, рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2022 у цивільній справі № 203/457/22 був встановлений факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України. На підставі вказаного рішення суду вона отримала свідоцтво про смерть матері, видане центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 03.02.2022, актовий запис №49. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на її пенсію, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини в порядку ст. 1270 ЦК України закінчувався 18.07.2023.

Позивач зазначає, що, отримавши рішення суду від 03.02.2022, вона виїхала 14.02.2022 на непідконтрольну територію, де померла її мати, для вирішення питань, пов`язаних із спадковим майном та ритуальними послугами, але після вторгнення російської федерації на територію України 24.02.2022 та оголошення військового стану в Україні вона не змогла повернутися на підконтрольну територію України в зв`язку з військовими діями, які почали відбуватися після цього, та змогла повернутися на територію України тільки 17.01.2023, що підтверджується довідкою Головного центру спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.04.2023, а також її закордонним паспортом. Прийшовши до тями після повернення до свого постійного місця проживання в Україні, отримавши довідку внутрішньо-переміщеної особи від 09.02.2023, вона звернулась 01.02.2023 року з заявою про прийняття спадщини до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори, де постановою від 17.03.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини. Вважає, що строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 був нею пропущений з поважних причин, в зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Посилаючись на зазначене, позивач просить визначити їй додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2023 дана справа направлена для розгляду за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2023 суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи.

Ухвалою суду від 08.08.2023 відкрито провадження у справі, визначено про розгляд справи в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 07.11.2023 року витребувано від Третьої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Витяг із спадкового реєстру відносно померлої ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 18.01.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

Учасники справи про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У наданій суду заяві представник позивача підтримав позовні вимоги та просив про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача.

У наданій суду заяві представник відповідача просила провести розгляд справи за відсутності представника Дніпровської міської ради, прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства на підставі матеріалів, що знаходяться у справі.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.2 цієї статті - не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі N 381/4482/16-ц (провадження N 61-12844св18).

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом та підтверджується доказами у справі, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_2 , що вбачається з копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.02.1973 року райбюро РАГС м.Донецька, та копії Свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 , виданого 26.01.1991 року Відділом РАГС Київського райвиконкому м.Донецька.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є внутрішньо переміщеною особою з 16.02.2018, що підтверджується Довідкою від 16 лютого 2018 р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та Довідкою 09 лютого 2023 р. № 1203- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в яких зазначена адреса її зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

В зв`язку зі смертю ОСОБА_2 на не підконтрольній Україні території позивач була вимушена встановлювати факт смерті своєї матері в судовому порядку.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2022, ухваленим у справі № 203/457/22 за заявою ОСОБА_1 , був встановлений факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України у місті Макіївці Донецької області ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки села Новопетриківка Новоселківського району Донецької області.

На підставі вказаного рішення суду позивач ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про смерть матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Макіївка Донецької області, Україна, Серії НОМЕР_3 , видане 03.02.2022 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 49.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належні їй грошові кошти, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини в порядку ст. 1270 ЦК України закінчувався 18.07.2023.

Як зазначає позивач, отримавши рішення суду від 03.02.2022, вона виїхала 14.02.2022 на непідконтрольну територію, де померла її мати, для вирішення питань, пов`язаних із спадковим майном та ритуальними послугами, але після вторгнення російської федерації на територію України 24.02.2022 та оголошення військового стану в Україні вона не змогла повернутися на підконтрольну територію України в зв`язку з військовими діями, які почали відбуватися після цього, та змогла повернутися на територію України тільки 17.01.2023. Вказане підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.04.2023 № 91/А-4720-6997, а також копією закордонного паспорту позивача № НОМЕР_4 .

Прийшовши до тями після повернення до свого постійного місця проживання в Україні, отримавши довідку внутрішньо-переміщеної особи від 09.02.2023, позивач звернулась 01.02.2023 року з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори.

Постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори від 17.03.2023 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 з посиланням на пропуск нею шестимісячного строку прийняття спадщини.

Вважаючи, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 був нею пропущений з поважних причин, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як зазначено вище, відповідно до положень ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тому встановлений вказаними положеннями законодавства строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 закінчувався 18.07.2022 року, тобто в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України.

Відповідно до копії спадкової справи № 41/2023, заведеної 01.0.2023 Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою, з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 до нотаріальної контори звернулася 01.02.2023 року лише ОСОБА_1 .

Зважаючи на вищенаведені обставини, вбачається, що передбачений законом строк для звернення з заявою до нотаріуса для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, зокрема, в зв`язку із смертю матері на не підконтрольній Україні території, необхідністю в зв`язку з цим встановлення в судовому порядку факт смерті матері, отриманням на підставі цього рішення суду свідоцтва про смерть матері, введенням воєнного стану в Україні, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням позивачу додаткового строку в три місяці, достатнього для подачі заяви до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , додатковий строк у три місяці для подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , який обчислювати з дня набрання законної сили рішенням суду.

Стягнути з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева