ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2012/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/3700/21 Категорія: 304030000 Єщенко О.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіКарпенко О.В., Василенко Л.І.
секретар Любченко Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Шеремет М.О. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.10.2024 (повний текст складено 22.11.2024, суддя в суді першої інстанції Єщенко О.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення та по оплаті електроенергії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у серпні 2021 року звернувся до суду з позовом у справі, яким просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 282 794,07 грн., з яких заборгованість зі сплати орендних платежів у сумі 55 080,00 грн. та заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 227 714,07 грн.

В обґрунтування зазначив, що між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 09.12.2018 укладений договір оренди частини нежитлового приміщення № 1-09-12/18.

При цьому 04.02.2020 державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2 припинено.

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець зобов`язався надати орендарю у тимчасове користування частину нежитлового одноповерхового приміщення розподільного пункту (РП-24), літер Ж-1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Передача приміщення в оренду здійснюється на підставі акту приймання-передачі об`єкта оренди. Згідно з пунктом 3.1 договору оренди термін дії договору становить 2 роки 11 місяців з дня підписання акта. Пунктом 3.2 договору оренди сторони передбачили, якщо не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не заявить про намір розірвати даний договір, то він вважається продовженим (пролонгованим) ще на 2 роки 11 місяців на таких самих умовах. Така пролонгація дії договору оренди можлива будь-яку кількість разів. Згідно з п. 4.1 договору оренди сторони узгодили, що розмір орендної плати становить 30 гривень за один квадратний метр загальної площі орендованого приміщення.

Відповідно до п. 4.6 договору оренди у склад орендної плати не входить вартість використаної орендарем електричної енергії та плата за землю під приміщенням.

Обсяг використаної орендарем електричної енергії визначається на підставі показів встановленого в приміщенні електролічильника NIK 2301 АРЗ.0000.0.11, заводський номер 8811125, 2017 року випуску. Згідно з п. 4.8 договору оренди показники електролічильника на момент передачі приміщення в оренду фіксуються у акті приймання-передачі об`єкта оренди.

Відповідно до акта приймання-передачі об`єкта оренди від 09.12.2018 відбулась передача об`єкта орендарю.

У порушення умов договору оренди, орендар до виконання зобов`язань зі сплати орендних платежів та платежів за використану електричну енергію не приступив.

З наміром про розірвання договору оренди відповідач до орендодавця не звертався та об`єкт оренди за актом не передавав, тому заборгованість розрахована за період з 09.12.2018 по 09.06.2021.

Так за вказаний період у відповідача перед орендодавцем утворилася заборгованість зі сплати орендних платежів у сумі 55080,00 грн. та зі сплати платежів за використану електричну енергію за цей же період у розмірі 227714,07 грн.

15.06.2021 між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1.1 якого первісний кредитор відступив новому кредитору (позивачу) права вимоги за договором оренди частини нежитлового приміщення № 1-09-12/18 від 09.12.2018.

09.07.2021 на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги, заміну кредитора та вимогу про сплату заборгованості у розмірі 282794,07 грн.

Забезпечення електричною енергією приміщень за адресою АДРЕСА_1 відбувається у відповідності до договору споживача про постачання електричної енергії № 1287 від 15.05.2017, укладеного між ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ» та ПАТ «Черкасиобленерго».

Листом від 21.06.2021 отриманим ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ» від ОСОБА_3 товариству було повідомлено, що відповідно до договору про відступлення права вимоги позивач є новим кредитором за договором оренди, тому всі рахунки зі сплати заборгованості за електричну енергію за цим договором, слід виставляти позивачу.

Позивачем було отримано вимогу від ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ» № 3/7 від 12.07.2021 на оплату вартості спожитої електричної енергії, відповідно до показів лічильнику NIK 2301 АРЗ.0000.0.11, заводський номер 8811125, 2017 року випуску, за період з 09.12.2018 по 09.06.2020 на загальну суму 227714,07 грн.

Позивачем погашено існуючу заборгованість зі сплати вартості спожитої відповідачем електричної енергії.

Таким чином у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість зі сплати вартості спожитої електричної енергії, яка становить 227714,07 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.10.2024 позовні вимоги у справі відхилено. Суд виходив з того, що позивачем не доведено право на звернення до суду з даним позовом, оскільки доказів оплати за договором про відступлення прав вимоги суду не надано. Суд вважав не доведеною вимогу про стягнення коштів за спожиту електричну енергію, оскільки договір відступлення права вимоги укладено 15.06.2021, а вимога ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ», адресована ОСОБА_1 , датована 12.07.2021. У цій вимозі наявне посилання на зазначену суму заборгованості станом на 09.06.2021. Проте у матеріалах справи відсутні докази, що перевірка показників лічильника відбувалася саме 09.06.2021, ким були зафіксовані показники та що ці показники були саме такими.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Шеремет М.О. подала 04.12.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі.

Скаржник наголошує на тому, що в матеріалах справи міститься лист від 21.06.2021 згідно якого ОСОБА_3 (первісний кредитор) повідомляє ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ» (як основного споживача електроенергії) про укладання договору про відступлення права вимоги від 15.06.2021 з позивачем та згідно якого останній став новим кредитором за договором оренди.

Згідно наданих договорів про енергопостачання власник приміщення повинен сплачувати ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ» за спожиту на його об`єкті електричну енергії згідно з показами встановленого лічильника.

Позивач самостійно не виставляв рахунок відповідачу за спожиту електроенергію, оскільки його виставлено ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК». Відповідач не спростував виставлених рахунків та не надав доказів, підтверджуючих сплату за електричну енергію та будь-яких документів про інші покази лічильника.

При розгляді справи суд не запитував у позивача щодо надання доказів оплати договору про відступлення прав вимоги, щодо наявності інших актів перевірка показників лічильника, що поклав в основу відхилення позовних вимог у справі.

Надаючи критичну оцінку долученим доказам до позовної заяви суд вийшов за межі позовних вимог, адже в даному спорі не досліджувалось питання недійсності або неукладеності договору про відступлення прав вимоги.

Докази, надані суду в обґрунтування позовних вимог, відповідачем спростовані не були.

Представником позивача 12.01.2024 подано клопотання про приєднання доказів, а саме ухвали Черкаського апеляційного суду у справі №705/1568/20 (кримінальне провадження). Однак суд відмовив позивачу в задоволенні клопотання про приєднання доказу, виключно з підстав не надіслання цього клопотання з ухвалою представникам відповідача, що зафіксовано протокольною ухвалою судового засідання 12.01.2024.

Проте відповідний доказ наявний у відповідача, який є обвинуваченим у відповідному кримінальному провадженні.

У зазначеній ухвалі встановлено, що відповідач звертався до поліції, фіксуючи заявки на 102, що 30.01.2020 за адресою: м. Умань, вул. Європейська, 57, проведено обшуки у результаті яких вилучено його комп`ютерне обладнання. Окрім того, в даній ухвалі зазначено, що обшук проводився також у трансформаторній підстанції за вказаною адресою, де правоохоронні органи виявили крипто ферму, якою відповідач заробляв кошти та не сплачував за електроенергію та оренду приміщення.

Відзиву у встановлені судом строки від відповідача не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно договору оренди від 09.12.2018 № 1-09-12/18 ОСОБА_3 , в особі повіреного ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 уклали договір оренди частини нежитлового приміщення № 1-09-12/18.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань 04.02.2020 державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2 припинено.

Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець зобов`язався надати орендарю у тимчасове користування частину нежитлового одноповерхового приміщення розподільного пункту (РП-24), літер Ж-1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Загальна площа приміщення, що надається в оренду становить 61,2 кв.м. та складається з чотирьох окремих кімнат, відповідно пронумерованих на плані БТІ: № 2 площею 19,3 кв. м., № 3 площею 11,6 кв.м., № 4 площею 12.4 кв.м. та № 5 площею 17,9 кв.м.

Передача приміщення в оренду відбулася на підставі акту приймання-передачі об`єкта оренди від 09.12.2018.

Згідно з пунктом 3.1 договору оренди термін дії договору становить 2 роки 11 місяців з дня підписання акта.

Пунктом 3.2 договору оренди сторони передбачили, якщо не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не заявить про намір розірвати даний договір, то він вважається продовженим (пролонгованим) ще на 2 роки 11 місяців на таких самих умовах. Така пролонгація дії договору оренди можлива будь-яку кількість разів.

Згідно з п. 4.1 договору оренди сторони узгодили, що розмір орендної плати становить 30 гривень за один квадратний метр загальної площі орендованого приміщення. При цьому, 4.4 договору оренди передбачено, що орендна плата сплачується шляхом перерахування коштів на банківський рахунок орендодавця та/або готівкою не пізніше п`ятого числа поточного місяця.

Відповідно до п. 4.6 договору оренди у склад орендної плати не входить вартість використаної орендарем електричної енергії та плата за землю під приміщенням. Обсяг використаної орендарем електричної енергії визначається на підставі показів встановленого в приміщенні електролічильника NIK 2301 АРЗ.0000.0.11, заводський номер 8811125, 2017 року випуску.

Згідно з п. 4.8 договору оренди показники електролічильника на момент передачі приміщення в оренду фіксуються у акті приймання-передачі об`єкта оренди.

Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 15.06.2021 ОСОБА_3 первісний кредитор, відступив ОСОБА_1 новий кредитор, права вимоги за договором оренди частини нежитлового приміщення № 1-09-12/18 від 09.12.2018 в обсягах та на умовах, встановлених договором оренди.

Пунктом 1.4 договору про відступлення права вимоги у результаті передачі права вимоги за цим договором право вимоги до відповідача, що складається із заборгованості з орендної плати за період з 09.12.2018 по 09.06.2021 у сумі 55080,00 грн. та заборгованості за спожиту електричну енергію за цей же період у розмірі 227714,07 грн., належить новому кредитору.

09.07.2021 на адресу ОСОБА_2 направлено повідомлення про відступлення права вимоги.

Забезпечення електричною енергією приміщень за адресою АДРЕСА_1 відбувається відповідно до договору споживача про постачання електричної енергії № 1287 від 15.05.2017, укладеного між ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ» та ПАТ «Черкасиобленерго».

Листом від 21.06.2021, отриманим ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ» від ОСОБА_3 , товариству було повідомлено, що відповідно до договору про відступлення права вимоги ОСОБА_1 є новим кредитором за договором оренди, тому всі рахунки зі сплати заборгованості за електричну енергію за цим договором слід виставляти позивачу.

ОСОБА_1 було отримано вимогу від ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ» № 3/7 від 12.07.2021 на оплату вартості спожитої електричної енергії, відповідно до показів лічильника NIK 2301 АРЗ.0000.0.11, заводський номер 8811125, 2017 року випуску, за період з 09.12.2018 по 09.06.2020 на загальну суму 227 714,07 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 684 від 21.07.2021 ОСОБА_1 сплачено на рахунок ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ» 110 000,00 грн. та відповідно до платіжного доручення № 685 від 22.07.2021 ОСОБА_1 сплачено на рахунок ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ» 117 714,07 грн.

Стверджуючи про наявність у нього за договором про відступлення прав вимоги права щодо стягнення з відповідача на свою користь заборгованості по орендній платі по договору оренди нежитлового приміщення та заборгованості по оплаті послуг з постачання електроенергії, позивач звернувся з позовними вимогами у цій справі.

Правовідносини, наявні між сторонами у справі на підставі наведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до статті 793 ЦК України (у редакції, яка діяла на час укладення оспорюваного правочину) договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

У даному випадку строк оренди приміщення за договором становив 2 роки 11 місяців, тому вказаний договір і не підлягав нотаріальному посвідченню.

Згідно з частиною першою статті 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Із цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За обставин цієї справи право вимоги стосовно стягнення заборгованості з відповідача позивач обґрунтовує тим, що він з первісним кредитором уклав договір про відступлення права вимоги від 15.06.2021.

Так за вимогами частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, враховуючи зазначене вище правове регулювання спірних правовідносин та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд констатує, що за відповідним договором про відступлення прав вимоги позивач у справі набув право вимагати від відповідача, як боржника, виконання його зобов`язань по договору оренди нежитлового приміщення від 09.12.2018 щодо сплати орендної плати та оплати послуг з постачання електричної енергії, передбачених договором.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів належного виконання своїх зобов`язань по договору оренди, принаймні часткового, як по сплаті орендної плати, так і щодо оплати електроенергії відповідач суду взагалі не надав. Посилання відповідача на те, що він не користувався вказаним приміщенням протягом всього строку дії договору через те, що правоохоронними органами було вилучено в нього всю комп`ютерну техніку, колегія суддів не сприймає як такі, що заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не звільняють орендаря від виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Таким чином позовні вимоги у справі є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, що свідчить про обґрунтованість доводів скаржника у справі.

При цьому апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не доведено право на звернення до суду з даним позовом, оскільки доказів оплати за договором про відступлення прав вимоги до матеріалів справи не долучено, враховуючи, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зроблено правовий висновок про те, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Доказів визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, на який вказує позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, суду не надано, отже такий правочин є дійсним та має враховуватися при правовій кваліфікації відносин між сторонами справи.

Також апеляційний суд оцінює критично висновки суду першої інстанції стосовно того, що є не доведеною вимога про стягнення коштів за спожиту електричну енергію, оскільки договір відступлення права вимоги укладено 15.06.2021, а вимога ТОВ «ЕКОЕНЕРГОПАРК УМАНЬ», адресована ОСОБА_1 , датована 12.07.2021. У цій вимозі наявне посилання на зазначену суму заборгованості станом на 09.06.2021. Проте у матеріалах справи відсутні докази, що перевірка показників лічильника відбувалася саме 09.06.2021, ким були зафіксовані показники та що ці показники були саме такими.

Так, відповідні рахунки на оплату електроенергії (які фактично оплатив позивач у справі) сформовані не самим позивачем-кредитором, а енергопостачальною організацією перед датою укладення позивачем договору про відступлення права вимоги та на підставі даних лічильника, визначеного умовами договору оренди приміщення.

При цьому доказів незаконності чи необ`єктивності таких рахунків на оплату електроенергії до матеріалів справи не долучено, як і не представлено відповідних аргументів учасниками судового розгляду з даного питання.

Отже зазначені висновки суду першої інстанції є необґрунтованими.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.10.2024 у даній справі належить скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.10.2024 у даній цивільній справі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55080 грн. боргу за договором оренди та 227 714,07 грн. боргу за спожиту електроенергію, а всього 282 794,07 грн. заборгованості.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 25.12. 2024.

Суддя-доповідач

Судді