справа № 755/4996/22
головуючий у суді І інстанції Слободянюк А.В.
провадження № 22-ц/824/4922/2024
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Петраш Світлани Анатоліївни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води, -

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ«Євро-Реконструкція») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води.

Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Євро-Реконструкція» надає послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі є споживачами вказаних послуг, однак не сплачували отримані послуги з постачання гарячої води, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 23 лютого 2022 року становить 68 976 грн 54 коп.

З урахуванням зазначеного, ТОВ «Євро-Реконструкція» просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з гарячого водопостачання у сумі 68 976 грн 54 коп., інфляційну складову - 10 525 грн 87 коп., 3% процентів річних від суми боргу - 4 572 грн 97 коп., а також судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року позов ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з гарячого водопостачання у сумі 11 496 грн 09 коп., інфляційну складову у сумі 1 754 грн 31 коп., 3% річних від суми боргу 762 грн 16 коп., а всього 14 012 грн 56 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з гарячого водопостачання у сумі 11 496 грн 09 коп.; інфляційну складову у сумі 1 754 грн 31 коп.; 3 % річних від суми боргу 762 грн 16 коп., а всього 14 012 грн 56 коп.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір у сумі 413 грн 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір у сумі 413 грн 50 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція», суд першої інстанції, установивши, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами послуг з постачання гарячої води у квартирі АДРЕСА_1 та не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 23 лютого 2022 року, становить 68 976 грн 54 коп., дійшов висновку про те, що з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» підлягає стягненню заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води, а також інфляційні втрати та 3% річних на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що співвласниками вказаної квартири є шість осіб, квартира належить на праві приватної спільної власності у рівних долях, тобто кожній з відповідачок належить 1/6 частини квартири, а тому з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість відповідно до їх частки у квартирі, а саме по 1/6 частини від заявлених позивачем сум з кожної.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Петраш С.А. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим,ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції,ухвалюючи рішення, не розглянув відзив на позовну заяву з долученими доказами щодо наявності у квартирі відповідачів лічильників гарячої води та щодо оплати за послуги з гарячого водопостачання, неправомірного нарахування позивачем обсягу гарячої води, інфляції та 3% річних, а також не розглянув заяву про застосування строку позовної давності. Відзив на позовну заяву із заявою про застосування строку позовної давності направлені засобом поштового зв`язку 11 жовтня 2022 року, тобто у встановлений судом першої інстанції строк, та отримані судом 17 жовтня 2022 року, тобто завчасно до ухвалення судом першої інстанції рішення.

Разом із тим, відзив на позовну заяву був зареєстрований у суді першої інстанції лише на п`ятий день після надходження, а саме 21 жовтня 2022 року за вх. №36554, що підтверджується штампом на першій сторінці відзиву на позовну заяву з матеріалів справи, а переданий судді 24 жовтня 2022 року після 14 год. 10 хв.

Вказані порушення призвели до того, що суд не виконав свій обов`язок щодо надання оцінки доводам й обґрунтуванням відзиву, не надав правової оцінки доказам щодо наявності у квартирі відповідачів лічильників гарячої води та щодо оплати за послуги з гарячого водопостачання, які додані до відзиву, та не розглянув заяву про застосування строку позовної давності.

Також, суд першої інстанції не врахував, що позивач не довів наявність заборгованості за послуги з гарячого водопостачання. Будинок АДРЕСА_1 оснащений будинковими лічильниками холодного та гарячого водопостачання і теплопостачання, а тому у разі відсутності від споживачів показань квартирного засобу обліку або відсутності квартирних засобів обліку чи їх несправності, позивач мав нараховувати плату за послугу відповідно до показань будинкових засобів обліку. Наявність за вказаною адресою будинкових лічильників підтверджується відповідями на адвокатські запити, які надані комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва»), приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал»), комунальним підприємством «Укртеплоенерго» (далі - КП «Укртеплоенерго»).

Крім того, позивач неправомірно під час дії карантину нарахував інфляційні втрати та 3% річних на недоведену належним чином заборгованість відповідачів.

Також представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Петраш С.А. подала клопотання про поновлення строку для подання доказів та долучення доказів до матеріалів справи, а саме: листів КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», ПрАТ «АК «Київводоканал», КП «Укртеплоенерго».

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» відповідачами не оскаржується, а тому в силу вимог статті 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

ТОВ «Євро-Реконструкція» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить задовольнити частково подану представником відповідачів апеляційну скаргу, скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову ТОВ «Євро-Реконструкція» у повному обсязі.

Згідно з положеннями статті 360 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу має містити обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, а не додаткові вимоги (підстави) для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони викладаються в окремій апеляційній скарзі, з якою ТОВ «Євро-Реконструкція» до суду не зверталося, а тому поданий представником ТОВ «Євро-Реконструкція» відзив колегія суддів залишає без розгляду в частині вимог про скасування рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року та ухвалення нового рішення про задоволення позову ТОВ «Євро-Реконструкція» у повному обсязі.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198 та відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року № 1198-VII, за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно з довідкою щодо підключення та відключення житлових будинків у зв`язку з початком та закінченням опалювальних сезонів за період з 2014-2022 років, що знаходяться на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», будинок АДРЕСА_1 входить до переліку таких житлових будинків.

ТОВ «Євро-реконструкція» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2003 року № 60-27, яке зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 18 липня 2003 року за № 663, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в рівних долях.

Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва від 25 липня 2022 року № 82445606 у квартирі АДРЕСА_1 за період з 30 січня 2017 року по 25 липня 2022 року зареєстровано вісім осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , серед яких дві неповнолітні особи - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з розрахунком, наданим ТОВ «Євро-реконструкція», відповідачі, як споживачі послуг гарячого водопостачання, з вересня 2017 року своєчасно не вносили плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 23 лютого 2022 року становить 68 976 грн 54 коп. та нараховувалася за нормативами (нормами) споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вирішив спір без урахуванням відзиву на позовну заяву.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт. Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть упевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, inter alia, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи. Тому на національні суди може покладатися обов`язок з`ясувати, чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами, та, у разі потреби, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (KHARCHENKO v. UKRAINE, № 37666/13, § 6, 7, ЄСПЛ, від 03 жовтня 2019 року).

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року у цій справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Копії ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до неї відповідачі отримали 26 вересня 2022 року (а. с. 60,61).

11 жовтня 2022 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Петраш С.А. направила засобом поштового зв`язку відзив на позовну заяву з додатками та заяву про застосування строку позовної давності (а. с. 71-155).

Тобто, представником відповідачів поданий відзив на позовну заяву у строк, визначений ухвалою суду від 21 червня 2022 року.

Згідно з пунктом 1 Розділу II Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України №814 від 20 серпня 2019 року (далі - Інструкція №814) канцелярія щоденно протягом робочого часу суду забезпечує прийняття та реєстрацію документів, що подаються до відповідного суду в паперовій формі, а також в електронній формі, якщо вони надійшли в порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем ЄСІТС.

У разі неможливості з об`єктивних причин (кінець робочого дня, тощо) здійснити реєстрацію вхідної кореспонденції в день її надходження така кореспонденція реєструється в автоматизованій системі в термін, визначений у розпорядженні керівника апарату суду, із зазначенням причин встановлення такого терміну (пункт 2 Розділу II Інструкції №814).

Докази, що відповідальні працівники Дніпровського районного суду міста Києва вчинили вказані дії в матеріалах справи відсутні.

Відзив на позовну заяву був зареєстрований лише 21 жовтня 2022 року, хоча отриманий судом 17 жовтня 2022 року, що підтверджується роздрукованим трекінгом відправлень ПАТ «Укрпошта» (а. с. 195), а переданий судді 24 жовтня 2022 року о14 год. 10 хв.

За таких обставин суд першої інстанції ухвалив рішення у цій справі без урахування відзиву відповідачів, який поданий у строк, визначений ухвалою суду від 21 червня 2022 року, не надав оцінку доводам заперечення та доказам, які додані до відзиву на позовну заяву, а саме: договору від 30 грудня 2014 року № 41230/30, акту виконаних робіт від 30 грудня 2014 року, акту опломбування від 30 грудня 2014 року та квитанціям про оплату комунальних послуг, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідачів. Також суд першої інстанції не розглянув заяву відповідачів про застосування строку позовної давності.

Щодо суті спору

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила № 630).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частиною другою статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до пункту 8 Правил № 630 послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з частиною другою статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями частини другої статті 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з пунктом 17 Правил № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Пунктом 20 Правил № 630 встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил № 630 визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

За вимогами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність нарахованої позивачем заборгованості

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (по 1/6 частини).

Відповідачі є споживачами послуг, від послуг централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися), тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року № 712/8916/17 (14-448цс19 ), а також у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 462/6393/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, який наданий ТОВ «Євро-Реконструкція», позивач з вересня 2017 року до 23 лютого 2022 року нараховував оплату за послугу з гарячого водопостачання за нормативами (нормами) споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі, з урахуванням даних про сімох зареєстрованих осіб, які на думку позивача були споживачами послуг у спірний період.

Згідно з актом опломбування від 30 грудня 2014 року, який долучений до відзиву на позовну заяву, у квартирі АДРЕСА_1 встановлено та опломбовано лічильники гарячої та холодної води (квартирний засіб обліку гарячої води заводський № 102187061) (а. с. 82).

Згідно з пунктами 38, 72 Міжповірочних інтервалів, затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» від 13 жовтня 2016 року № 1747 встановлено, що для лічильників води, теплолічильників та теплообчислювачів міжповірочний інтервал становить 4 роки.

У технічній документації на лічильник встановлений термін повірки 4 роки (а. с. 84-85), такий же строк визначений у підзаконних актах.

Враховуючи вищенаведене, у грудні 2018 року настав строк для проведення періодичної повірки засобу обліку теплової енергії, проте матеріали справи не містять даних про те, що така повірка була здійснена.

В порядку визначеному підпунктом 3 пункту 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року за № 1502/32954, для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу.

Крім того, згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік у разі встановлення вузла комерційного обліку власником (співвласниками) будівлі, такий власник (співвласники) будівлі або його (їх) представник подає виконавцю відповідної комунальної послуги письмову заяву про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік у довільній формі, у якій зазначаються: найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка є власником (представником співвласників) будівлі; поштова адреса заявника (власника або представника власника (співвласників) будівлі); спосіб отримання повідомлення та адреса, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним та відповідний засіб зв`язку з ним (адреса електронної пошти тощо); місцезнаходження будівлі, у якій встановлено вузол комерційного обліку.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі зверталися до позивача з заявою про прийняття приладу обліку на абонентський облік.

Разом із тим, з наданих представником відповідачів доказів, долучених до апеляційної скарги, вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений будинковими лічильниками холодного та гарячого водопостачання і теплопостачання.

Так, згідно з листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 03 листопада 2022 року за інформацією структурного підрозділу ЖЕД-404 загальнобудинковий лічильник холодного водопостачання встановлено на вводі у житловий будинок АДРЕСА_1 , який знаходиться на обслуговуванні надавача послуги ПрАТ АК «Київводоканал».

Вузол обліку гарячого водопостачання встановлено у вбудованому центральному тепловому пункті за адресою: бульв. Я. Гашека, 17/1 . Лічильник обраховує групу будинків за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_1 . Зазначений лічильник знаходиться на обслуговуванні ПрАТ «Київводоканал» (а. с. 215).

Відповідно до листа ПрАТ «АК «Київводоканал» від 17 жовтня 2022 року у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 встановлено повірений та опломбований комерційний будинковий засіб обліку води типу JS10-NKP 40 мм, заводський № 17319114 (а. с. 216).

Згідно з листом КП «Укртеплоенерго» від 18 жовтня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 встановлений прилад обліку теплової енергії типу SKS-3, заводський № 19397 (а. с. 217).

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Петраш С.А. подала до апеляційного суду клопотання про поновлення строку для подання доказів та долучення доказів до матеріалів справи, а саме: листів КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», ПрАТ «АК «Київводоканал», КП «Укртеплоенерго», посилаючись на те, що вказані докази не були подані до суду першої інстанції з незалежних від заявника причин, оскільки до відзиву на позовну заяву додавались докази направлення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», ПрАТ «АК «Київводоканал», КП «Укртеплоенерго» адвокатських запитів та у відзиві зазначалося, що докази, які підтверджують наявність будинкових лічильників, будуть надані пізніше, оскільки відповіді від установ ще не надійшли, однак суд першої інстанції ухвалив рішення без урахування доводів, які містились у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до частини другої статті 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення у цій справі без урахування відзиву на позовну заяву, колегія суддів вважає, що вказані докази представник відповідачів не подав до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Пунктом 11 Правил № 630 передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках:у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу);у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення;у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Оскільки заборгованість з постачання гарячої води виникла у відповідачів у зв`язку з нарахуванням оплати за послуги згідно з чинними нормативами споживання, а не за показаннями будинкових засобів обліку, колегія суддів дійшла висновку про те, що цей порядок нарахування не відповідає пункту 11 Правил № 630.

Щодо розміру заборгованості

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом спірні правовідносини між сторонами виникли з у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами свого обов`язку по оплаті за надані послуги за гаряче теплопостачання.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки вважає, що порядок нарахування оплати за послуги з постачання гарячої води не відповідає пункту 11 Правил № 630, однак суд позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості у зв`язку відсутністю вихідних даних для такого розрахунку.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений будинковими лічильниками холодного та гарячого водопостачання і теплопостачання.

Відповідачем направлений до суду першої інстанції і позивачу (а.с. 148) - відзив на позовну заяву, де вказано на житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений будинковими лічильниками холодного та гарячого водопостачання і теплопостачання, тому нарахування оплати за надані послуги повинно здійснюватися за показаннями будинкових засобів обліку (а.с. 73)

ТОВ «Євро-Реконструкція» подало відповідь на відзив, де повідомило, що у нього відсутня інформація про те, що будинок обладнаний загальнобудинковим засобом обліку гарячого водопостачання, тому нарахування за гаряче водопостачання мешканцям будинку на підставі показників загальнобудинкового засобу обліку гарячого водопостачання не здійснюється (а.с. 158).

Звертаючись з апеляційної скаргою, відповідачі навели як довід порушення порядку нарахування оплати за надані послуги та необхідність здійснення нарахування оплати за послуги за показаннями будинкових засобів обліку, а не згідно з чинними нормативами споживання. На підтвердження цього доводу надали лист КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 03 листопада 2022 року (а. с. 215).

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» повідомив, що у нього відсутня інформація про те, що будинок обладнаний загальнобудинковим засобом обліку гарячого водопостачання, тому нарахування за гаряче водопостачання мешканцям будинку на підставі показників загальнобудинкового засобу обліку гарячого водопостачання не здійснюється (а.с.235 зворот).

Підсумовуючи вище встановлене, колегія суду вважає, що інформація про встановлення вузлу обліку гарячого водопостачання, в тому числі і за спірної адресою, була відома і не могла не бути відомою позивачу, як і порядок нарахування оплати за послуги за показаннями будинкових засобів обліку у разі їх встановлення (Правила № 630).

Ухвалюючи судове рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Так приписами частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу приписами частин 1,2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Позивачем не вчинено жодних дій щодо приведення порядку розрахунку заборгованості до вимог Правил №630.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «Євро-Реконструкція» та стягнення заборгованості з постачання гарячої води, нарахованої згідно з чинними нормативами споживання, а не на підставі показників загальнобудинкового засобу обліку гарячого водопостачання.

З огляду на це, інші доводи апеляційної скарги апеляційним судом не перевіряються.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Петраш С.А.підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами

В апеляційній скарзі представник відповідачів просить стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, які понесені у суді першої інстанції, у загальному розмірі 10 000 грн.

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин 3,5 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом цієї справи у суді першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Петраш С.А. надав договір про надання правової допомоги від 28 вересня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Петраш С.А., квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 28 вересня 2022 року.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п'ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов'язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов'язок доведення їх неспівмірності.

Позивач просив суд звільнити його від сплати витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів, заперечував їх розмір з огляду на не співмірність та необґрунтованість.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи вищевказане, обґрунтування апеляційної скарги, в якій порушено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Петраш С.А. та стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 - 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція», то сплачений відповідачами при подачі апеляційної скарги судовий збір, підлягає до стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 620 грн 25 коп. кожній.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Петраш Світлани Анатоліївни задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 620 грн 25 коп. за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_1 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 620 грн 25 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська