ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 202/8251/18

провадження № 61-5703св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Драпата Ольга Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталія Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2021 року у складі судді Якименко Л. Г. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П.,

Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус) Драпата О. М., приватний нотаріус Златова Н. А., приватний нотаріус Петрушенська І. Р., про встановлення факту родинних відносин, визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації.

Позов з урахуванням уточнень мотивований тим, що 03- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_6 , після смерті якої залишилася спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01 квітня

2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю. А.

05 вересня 2016 року позивач звернувся за місцем проживання у м. Стрий Львівської області до приватного нотаріуса Палінської О. В. із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_6 .

Постановою приватного нотаріуса від 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_6 , оскільки зазначене спадкове майно відсутнє, бо було відчужене після смерті спадкодавця.

Вказував, що спадкове майно, а саме спірна квартира була відчужена

ОСОБА_4 , який набув право власності на неї на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасовано.

ОСОБА_1 зазначав, що факт родинних відносин між ним і тіткою ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , де батьком зазначений ОСОБА_7 (рідний брат ОСОБА_6 ); відповіддю на запит державного архіву Дніпропетровської області, відповідно до якої у Книзі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського бюро ЗАГС є актовий запис від 05 травня 1938 року № 2238 про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини чоловічої статі на прізвище, ім`я « ОСОБА_8 », батько « ОСОБА_9 », українець, ІНФОРМАЦІЯ_5, мати « ОСОБА_10 », українка, 28 років, постійне місце проживання батьків м. Дніпропетровськ; свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 ; відповіддю на запит державного архіву Дніпропетровської області, якою надано копію актового запису про народження дитини жіночої статті на прізвище « ОСОБА_11 » з Книги реєстрації актів цивільного стану Поливанівської сільської ради Магдалинівськго району, де зазначено, що батьками дитини народженої ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_12 ., вік 24 роки, проживає в сел. Поліванівка, мати ОСОБА_13 , вік 23 роки, проживає в сел. Поліванівка (дані відображені мовою оригіналу та зі збереженням орфографії та скорочень відповідно до даних актового запису).

Таким чином, у зв?язку з розбіжностями у написанні прізвища рідних брата

і сестри - ОСОБА_7 і ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) в актових записах про народження позивач не має можливості отримати

у позасудовому порядку дублікат свідоцтва про народження своєї тітки.

Позивач зазначав, що він є єдиним спадкоємцем після смерті тітки

ОСОБА_6 та прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

Спадкове майно (квартира АДРЕСА_1 ) на момент смерті спадкодавця було зареєстроване за нею. Інших спадкоємців, окрім позивача, ОСОБА_6 не мала.

ОСОБА_1 просив встановити факт родинних відносин, а саме: що

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є племінником

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати недійсною реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_15 і ОСОБА_3 , посвідчений 14 липня

2016 року приватним нотаріусом Петрушенською І. Р., зареєстрований

в реєстрі за № 2960; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3

і ОСОБА_2 , посвідчений 12 серпня 2016 року приватним нотаріусом Златовою Н. А., зареєстрований в реєстрі за № 9089; визнати за

ОСОБА_1 право власності на квартиру

АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6 ; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2021 року, з урахуванням ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2022 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , посвідчений

14 липня 2016 року приватним нотаріусом Петрушенською І. Р., зареєстрований в реєстрі за № 2960.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру

АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 на користь спадкоємця ОСОБА_6 - ОСОБА_1 .

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин за ступенем споріднення «племінник - тітка» між позивачем ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2016 року, відповідно до якого за ОСОБА_4 було визнано право власності на спірну квартиру, скасовано та ухвалою Індустріального районного суду від 25 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_16 про визнання договору довічного утримання дійсним

і визнання за ним права власності залишено без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , посвідченого 14 липня 2016 року приватним нотаріусом Петрушенською І. Р., зареєстрованого в реєстрі за № 2960, оскільки ОСОБА_4 не набув права власності на квартиру та, відповідно, не мав права відчужувати вказану квартиру.

Врахувавши, що ОСОБА_1 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину із вказаних вище причин, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті тітки - ОСОБА_6 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки ОСОБА_3 не мав правових підстав на відчуження спірної квартири, суд першої інстанції дійшов висновку про витребування її з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь спадкоємця

ОСОБА_6 - ОСОБА_1 .

Оскільки речове право відповідачів на спадкове майно є припиненим, то суд вважав за необхідне скасувати записи про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 , ОСОБА_3

і ОСОБА_4 .

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від

24 червня 2021 року в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 і в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за

ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 24 червня 2021 року залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині позовних вимог ОСОБА_1 про скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру

АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру

АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , апеляційний суд виходив із того, що на теперішній час право власності на спірну квартиру за

ОСОБА_3 і за ОСОБА_4 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване, а тому немає підстав для задоволення позову в цій частині.

В іншій частині апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

19 квітня 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Зоц А. О. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня

2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 березня

2023 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Драпатої О. М. не особисто, а через представника. Той факт, що заява про вступ у спадщину була підписана ОСОБА_1 і його підпис був нотаріально посвідчений, не означає, що заява була подана особисто, тобто що була дотримана передбачена законом процедура такого звернення. Вказує, що у резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначено, що суд визнав ОСОБА_1 племінником ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 , проте в заяві про прийняття спадщини позивач вказав про прийняття спадщини після ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що свідчить про те, що заява про прийняття спадщини була подана не після тієї особи, племінником якої позивач був визнаний. Версія суду про суперечності в документах, наданих позивачем, як «неправильний правопис, написання прізвища дитини через сприйняття на слух, без підтверджуючого документа про посвідчення особи» є припущенням. Батьки ОСОБА_7 не можуть бути батьками ОСОБА_11 , а отже,

ОСОБА_7 не може бути рідним братом ОСОБА_11 .

Доводи інших учасників справи

01 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Полтавець Т. О подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що у касаційній скарзі ОСОБА_2 не оскаржує той факт, що спірна квартира була відчужена за допомогою шахрайських дій, а саме на підставі рішення Індустріального районного суду у справі

№ 202/3677/16-ц, де позовна заява була подана через місяць після смерті спадкодавця, а вже через десять днів після надходження позову до суду було винесено заочне рішення, на підставі якого ОСОБА_4 , через місяць після реєстрації за собою права власності, відчужив квартиру ОСОБА_3 , а той у свою чергу через місяць відчужив квартиру ОСОБА_2 .

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_2 лише оспорює порядок вступу ОСОБА_1 у спадщину.

Вказувала, що право вибору способу подання заяви про прийняття спадщини належить самому спадкоємцеві. Існують такі способи подання заяви про прийняття спадщини: особисте подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцем нотаріусу за місцем відкриття спадщини; надіслання заяви про прийняття спадщини, підпис спадкоємця на якій засвідчено нотаріусом, поштою; подання представником спадкоємця за довіреністю (на подання заяви) заяви про прийняття спадщини, звіреної нотаріально або

в установленому порядку. Жоден із вказаних способів не є протиправним та не заборонений законодавством. Представник не може скласти заяву про прийняття спадщини за свого довірителя, однак заборони на подання вже складеної та нотаріально посвідченої заяви немає.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2023 року представнику

ОСОБА_2 - ОСОБА_5 поновлено строк на касаційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від

24 червня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від

07 березня 2023 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська.

21 липня 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 квітня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені

у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Згідно з копією актового запису про народження дитини на прізвище, ім`я, по батькові « ОСОБА_11 » з книги реєстрації актів цивільного стану Поливанівської сільської ради Магдалинівського району, спадкодавець народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько - ОСОБА_12 ,

24 роки, с. Поливанівка, мати - ОСОБА_13 , 23 роки,

с. Поливанівка (т. 2, а. с. 68, 69).

Згідно з фотокопією паспорта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Поливанівка Магдалинівського району Дніпропетровської області (т. 1, а. с. 12).

Згідно з архівною довідкою від 23 вересня 2016 року № Б-218-2016, виданою Державним архівом Дніпропетровської області, у книзі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського бюро є актовий запис від

05 травня 1938 року № 2238 про народження дитини чоловічої статі на прізвище « ОСОБА_8 », батько - « ОСОБА_9 », українець, 31 рік, мати « ОСОБА_17 », українка, 28 років; постійне місце проживання батьків - м. Дніпропетровськ (т. 2, а. с. 67).

З копії господарської книги Поливанівської сільської ради за 1950-1952 роки відомо, що до складу сім?ї по домогосподарству ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8, колгоспниці колгоспу «Гігант», входили: дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, та син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2

(т. 3, а. с. 10).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець

м. Стрий Львівської області, є сином ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого міським бюро ЗАГС м. Стрий Львівської області, актовий запис № 267 (т. 1, а. с. 245).

Батько позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Стрий Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть

(т. 2, а. с. 66).

03- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 згідно з договором купівлі-продажу від 25 лютого 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Якубою Ю. А., належала квартира АДРЕСА_1 , про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01 квітня 2004 року зроблено запис (т. 1, а. с. 72).

05 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся за місцем проживання

у м. Стрий Львівської області до приватного нотаріуса Палінської О. В. із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_6

(т. 1, а. с. 239).

08 вересня 2016 року приватний нотаріус Драпата О. М. відкрила спадкову справу після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

(т. 1, а. с. 238-260).

Постановою приватного нотаріуса Драпатої О. М. від 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_6 , оскільки спадкове майно відсутнє, тому що було відчужене після смерті спадкодавця (т. 1, а. с. 259).

З Єдиного державного реєстру судових рішень відомо, що у червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_16 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності (справа

№ 202/3677/16-ц).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року відкрито провадження у справі № 202/3677/16-ц та призначено її до попереднього судового розгляду на 10 червня 2016 року.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

10 червня 2016 року у справі № 202/3677/16-ц визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 31,0 кв. м, житловою площею 16,3 кв. м. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

14 липня 2016 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Петрушенською І. Р., зареєстрованого

в реєстрі за № 2960, продав, а ОСОБА_3 купив спірну квартиру

(т. 2, а. с. 84-85).

12 серпня 2016 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Златовою Н. А., зареєстрованого

в реєстрі за № 9089, продав, а ОСОБА_2 купив спірну квартиру

(т. 1, а. с. 155-156).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_16 про перегляд заочного рішення у справі

№ 202/3677/16-ц задоволено. Заочне рішення Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 10 червня 2016 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_16 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності залишено без розгляду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів враховує таке.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини,

а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно (частина перша статті 1277 ЦК України,

в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У справі за позовом спадкоємця, який прийняв спадщину, про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем, належним відповідачем

є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем

є відповідний орган місцевого самоврядування (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року в справі № 554/356/21 (провадження

№ 61-5463св22)).

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину,

а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем

є відповідний орган місцевого самоврядування (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року в справі № 234/17030/18 (провадження № 61-12859св21), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня

2023 року в справі № 199/1204/21 (провадження № 61-4074св23)).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем

і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня

2023 року у справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів

у справах, в яких наявна обов?язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов?язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов?язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року у справі № 947/6589/21 (провадження № 61-10253св23)).

У справі, що переглядається:

суди не звернули уваги, що за позовними вимогами про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_6 та визнання права власності на спірну квартиру належним відповідачем

є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем

є відповідний орган місцевого самоврядування;

позивач пред`явив позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спірну квартиру до осіб, які не

є спадкоємцями, позовних вимог до відповідного органу місцевого самоврядування не пред`явлено;

тому суди мали відмовити в задоволенні цих позовних вимог внаслідок їх пред`явлення до неналежних відповідачів. Як наслідок, судові рішення належить скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про відмову

в задоволенні позовних вимог.

Подібний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі

№ 336/6023/20 (провадження № 61-11523сво23).

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 із ОСОБА_6 та визнання права власності на спірну квартиру, то відсутнє порушене право чи інтерес позивача, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про визнання правочинів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації, як похідних. Отже, судові рішення

в частині вирішення позовних вимог про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння також слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

При цьому апеляційний суд дійшов правильного по суті висновку про відмову в позові в частині вимог про скасування державної реєстрації, проте помилився щодо підстав такої відмови, тому оскаржуване судове рішення апеляційного суду в цій частині слід змінити та викласти його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року в частині вимог ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування та витребування майна із чужого незаконного володіння слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, а в частині позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 березня

2023 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Українипостанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин судові витрати ОСОБА_2 на подання апеляційної скарги в сумі 5 287,50 грн та касаційної скарги в сумі 10 345,21 грн, а всього 15 632,71 грн, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

07 березня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Драпата Ольга Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, про встановлення факту родинних відносин, визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування та витребування майна із чужого незаконного володіння скасувати й ухвалити у справі в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Драпата Ольга Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, про встановлення факту родинних відносин, визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року

в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Драпата Ольга Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, про скасування державної реєстрації змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15 632,71 грн судових витрат, понесених у зв?язку

з переглядом справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від

24 червня 2021 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від

07 березня 2023 року в скасованих частинах втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: В. М. Коротун
Є. В. Краснощоков
В. І. Крат
М. Ю. Тітов