КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Зубка Олександра Олександровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2024 року про задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

В жовтні2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності. Просила припинити право власності ОСОБА_3 на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , визнати право власності на вказану частину квартири за нею, компенсувати ОСОБА_1 вартість 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 шляхом перерахування на його рахунок 306 791,00 грн., які внесені нею на депозитний рахунок суду.

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення її позову шляхом заборони ОСОБА_4 відчужувати у будь-який спосіб 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 . Зазначила, що за час шлюбу з ОСОБА_1 була придбана квартира АДРЕСА_1 . Квартира була придбана у спільну часткову власність. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13.08.2020 ОСОБА_2 придбала у спільну часткову власність 4/5 частини квартири, а ОСОБА_1 1/5 частини квартири.11.09.2024 року на сайті olx.ua було розміщено повідомлення про продаж 1/5 частини квартири. Незважаючи на наявність провадження в справі, ОСОБА_1 , вирішив здійснити відчуження своєї частки квартири і таким чином, поставив під сумнів можливість виконання рішення суду у разі задоволення вимоги ОСОБА_2 . Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Заборонено ОСОБА_1 відчужувати 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , РНОНМ НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про накладення арешту на 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 та зняти арешт з вказаної частини квартири. Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вважає, що ОСОБА_2 не довела наявності реальних ризиків невиконання рішення суду у разі задоволення її позовних вимог. Припущення намірів у ОСОБА_1 здійснити відчуження 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 є безпідставним. Надана ОСОБА_2 роздруківка з сайту оголошень olx.ua є очевидно сфабрикованою виключно з метою накладення арешту на вказану частину квартиру. ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , а тому посилання ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 намагається відчужити 1/5 частину вказаної квартири є абсурдними.

Представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення .

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності, шляхом заборони ОСОБА_1 відчужувати у будь-який спосіб 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов може бути забезпечено, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заявлених вимог ОСОБА_2 просила припинити право власності ОСОБА_1 на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , визнати право власності на вказану частину квартири за нею, компенсувати ОСОБА_1 вартість 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 шляхом перерахування на його рахунок 306 791,00 грн., які внесені нею на депозитний рахунок суду.

Відтак, 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 є предметом спору за позовом ОСОБА_2 .

Ініціюючи забезпечення позову, ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_1 має намір відчужити 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки не обмежений у цьому і це може в подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних її прав та інтересів.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції законно та обгрунтовано задовольнив заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на безпідставність припущення наявності у останнього наміру відчужити 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як було зазначено, 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 предметом спору. Її відчуження ОСОБА_1 на користь інших осіб може унеможливити або ускладнити захист прав позивачки у разі задоволення її позову.

При цьому колегія суддів враховує, що забезпечення позову є тимчасовими заходами, які вживаються на час розгляду конкретної справи, а тому не можуть вважатися порушенням прав відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Зубка О.О., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2024 рокубез змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Зубка Олександра Олександровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2024 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Кафідова О.В.