Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Янцо М.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу №308/13212/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна, про захист прав споживачів та про визнання іпотеки такою, що припинена, зняття заборони відчуження нерухомого майна, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна, про захист прав споживачів та про визнання іпотеки такою, що припинена, зняття заборони відчуження нерухомого майна, зобов`язання вчинити певні дії, згідно з яким просить визнати такою, що припинена іпотека за іпотечним договором N00 від 20.11.2006 року, що був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Мариною Василівною та зареєстровано в реєстрі №4871, право Іпотекодержателя за яким перейшло до ТОВ «Кей-Колект»; зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 20.11.2006 року, зареєстрованої в реєстрі за № 4872 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження нерухомого майна від 20.11.2006 року та записи про іпотеку за іпотечним договором № 0 від 20.11.2006 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Мариною Василівною, та зареєстровано в реєстрі №4871; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» передати ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: договір дарування від 02.12.2004 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В., зареєстрований в реєстрі №3-3343. Договір зареєстровано у КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» 05.04.2005 року за № 2128 у книзі №10, згідно витягу №6922114.

Позовні вимоги мотивує наступним. 20.11.2006 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту (кредитний договір) №9 0, згідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 17000 швейцарських франків. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 0 від 20.06.2006 року, відповідно до умов якого він передав з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в іпотеку банку єдине належне йому на праві приватної власності майно: двохкімнатну квартиру загальною площею 57,17 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Договором іпотеки визначено, що ОСОБА_1 є іпотекодавцем, а ТОВ «УкрСиббанк» є іпотекодержателем. Пунктом 1.1. договору іпотеки визначено, що іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно-квартиру. Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі договору дарування від 02.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В. за р.№ 3-3343. Договір зареєстровано у КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» 05,04.2005 року за №2128 у книзі №10, згідно витягу № 6922114 від 05.04.2005 року. Після укладення та нотаріального посвідчення договору іпотеки, іпотекодержатель отримав від іпотекодавця правовстановлюючі документи на предмет іпотеки (квартиру). 11.06.2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за кредитом № 0 від 20.11.2006 року, укладеного з ОСОБА_1 , згідно договору факторингу № 4. Згідно акту приймання -передачі банк передав всі документи (договори), які були укладені з ОСОБА_1 , а також і правовстановлюючі документи на квартиру (іпотечне майно). У зв`язку із простроченням виконання зобов`язання за кредитним договором, правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» - ТОВ «Кей-Колект» у 2014 році було подано до суду позов про дострокове і повне повернення кредитних коштів за основним зобов`язанням. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2015 року у справі № 308/14294/14-ц було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором №0 від 20.11.2006 року в сумі 213 724,04 грн. та 2 137,24 грн. судового збору. Постановою Апеляційного суду від 22.08.2018 року у справі № 308/14294/14-ц вирішено рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.03.2015 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та розподілу судових витрат змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Кей-Колект» (04070, м.Київ, вул.Іллінська буд.8, ) заборгованість за кредитним договором № 0 від 20.11.2006 року у розмірі 202 279,16 грн, з яких 169 091,06 гривень - заборгованість за кредитом, 33 188,10 гривень - заборгованість за відсотками. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» 1991,61 грн у відшкодування сплаченого судового збору.». 30.04.2024 року на виконання постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 22.08.2018 року у справі № 308/14294/14-ц, ОСОБА_1 було сплаченої заборгованість в сумі 202 279, 16 гривень на користь ТОВ «Кей-Колект» та 23.05.2024 року було сплачено судовий збір за подання позовної заяви. Після виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, згідно рішення суду, він усно та у письмовому вигляді звертався до ТОВ «Кей-Колект» з метою зняття обтяжень з його квартири та повернення йому правовстановлюючих документів на неї, надати йому довідку про виконання зобов`язання по кредитному договору за рішенням суду. 15.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Кей -Колект» із заявою про надання йому довідки про повний розрахунок за кредитним договором для зняття заборони з його квартири, надіслати лист-повідомлення до приватного нотаріуса Балаж М.В. про зняття заборони з предмету іпотеки (квартири) та повернути правовстановлюючі документи на квартиру. Також, ОСОБА_1 звертався і до нотаріуса, який оформляв іпотечний договір, про зняття іпотеки (заборони) на квартиру, оскільки ним виконано основне зобов`язання по кредиту в повному обсязі. Але нотаріус пояснила, що тільки за наявності відповідної довідки про повний розрахунок, наявності правовстановлюючих документів на квартиру та особисту присутність працівника ТОВ «Кей-Колект» або лист -повідомлення про зняття заборони від них, вона зможе зняти заборону на відчуження майна в реєстрі заборон із проведенням всіх необхідних дій.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2024 позовну заяву залишено без руху, після усунення недоліків ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.08.2024 провадження у зазначеній справі було відкрито в загальному позовному провадженні, розгляд справи призначено 27.09.2024, відкладався на 28.10.2024, 14.11.2024. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.11.2024 закрито підготовче судове засідання, призначено судовий розгляд справи по суті на 11.12.2024 та 20.12.2024.

У судове засідання позивач та його представник не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, якою просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, представник подав заяву про розгляд без їх участі, просив відмовити у задоволенні позову.

При цьому представником відповідача подано письмовий виступ у даній справі, згідно з яким вважає, що у разі невчасного погашення відповідачем заборгованості відповідач має право на заявлення вимог по ст. 625 ЦК України, у законодавстві відсутня така підстава для припинення іпотеки, належним способом захисту є припинення зобов`язань за договором іпотеки, а не визнання такою, що припинена іпотека за іпотечним договором. Суд може ухвалити рішення про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення таких записів з відповідних реєстрів, однак не має змоги зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса чи інших осіб. Лише в разі вжиття дій згідно Постанови КМУ № 830 від 5 липня 2004 р. «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» (п.24), нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, тоді як у цій справі позивачем не оскаржується жоден нотаріальний акт. Просить відмовити у задоволенні позову.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №0 від 20.11.2006, предметом якої є квартира в АДРЕСА_1 , договір посвідчено державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В. за №3-3343. Іпотекою забезпечується виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №0 від 20.11.2006.

Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2015 у справі №308/14294/14-ц присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ КОЛЕКТ» заборгованість за кредитним договором №0 від 20.11.2006 року в сумі 213 724, 04 гривні, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 176 092, 04 гривні; заборгованість за процентами 37 632,01 гривні та 2137, 24 грн. судового збору. Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 22.08.2018 року у справі № 308/14294/14-ц рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.03.2015 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та розподілу судових витрат змінено. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором № 0 від 20.11.2006 року у розмірі 202279,16 грн., з яких 169091,06 грн. - заборгованість за кредитом, 33188,10 грн. - заборгованість за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» 1991,61 грн у відшкодування сплаченого судового збору.

До матеріалів справи додано квитанцію до платіжної інструкції №57 від 30.04.2024 на суму 202279,20 грн. отримувач «Кей-Колект», призначення платежу: оплата заборгованості за кредитним договором №0 від 20.11.2006 від ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 , а також докази оплати присудженого судового збору.

До справи додано заяву, адресовану ТОВ «Кей-Колект» про надання довідки про повний розрахунок, листа-повідомлення про зняття заборони з предмета іпотеки, повернення правовстановлюючих документів на квартиру, відповіді на яку не отримано.

Згідно з письмовою позицією відповідача, такий заперечує проти позовних вимог.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором, зокрема, є нотаріус.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із, зокрема, повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження.

Згідно з ч. 4 ст. 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України "Про нотаріат" проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям.

Судом встановлено, що сторонами не заперечується сплати заборгованості за рішенням суду по сплаті заборгованості за кредитним договором та договором іпотеки.

Позивач звернувся із заявою до відповідача про вжиття заходів із зняття заборон на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Відповідач не надав відповідь на вказану заяву, за викладеною письмовою позицією у даній справі просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, який не отримавши відповідь змушений був звернутися до суду. При цьому суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для нарахування процентів за виконаним кредитним договором з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

У зв`язку із встановленням судом факту припинення зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з його повним виконанням позичальником, з огляду на те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про визнання зобов`язань за іпотечним договором припиненими. При цьому, суд враховує ч. 2 ст. 5 ЦПК України, згідно з якою у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним.

Згідно з вимогами позовної заяви позивач просить зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме: з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 20.11.2006 року, зареєстрованої в реєстрі за № 4872 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження нерухомого майна від 20.11.2006 року та записи про іпотеку за іпотечним договором № 0 від 20.11.2006 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Мариною Василівною, та зареєстровано в реєстрі №4871.

Під час застосування наведених вище норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 6870): оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суд може ухвалити рішення про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення таких записів з відповідних реєстрів, однак не має змоги зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса чи інших осіб.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору).

Сторонами не заперечується, що на нерухоме майно накладено заборону відчуження, яка не знята.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Позивач зазначає, що вчиненню даних дій створюються перешкоди відповідачем, оскільки позивач не може надати нотаріусу документи, необхідні для зняття відповідної заборони. Позовна вимога в цій частині є обґрунтованою, та підлягає до задоволення. Вказаний позивачем спосіб захисту суд вважає належним.

Зважаючи на перебування документів у відповідача, що не заперечується сторонами, враховуючи вимоги ст. 517 ЦК України, позовна вимога про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» передати ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: договір дарування від 02.12.2004 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В., зареєстрований в реєстрі №3-3343, договір зареєстровано у КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» 05.04.2005 року за № 2128 у книзі №10, згідно витягу №6922114, суд вважає такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно зі статтею 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами, а позов судом задоволений з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст.1-4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна, про захист прав споживачів та про визнання іпотеки такою, що припинена, зняття заборони відчуження нерухомого майна, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати такими, що припинені зобов`язання за іпотечним договором N00 від 20.11.2006 року, що був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Мариною Василівною та зареєстровано в реєстрі №4871, право іпотекодержателя за яким перейшло до ТОВ «Кей-Колект»; зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме: з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 20.11.2006 року, зареєстрованої в реєстрі за № 4872 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження нерухомого майна від 20.11.2006 року та записи про іпотеку за іпотечним договором № 0 від 20.11.2006 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Мариною Василівною, та зареєстровано в реєстрі №4871; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» передати ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: договір дарування від 02.12.2004 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В., зареєстрований в реєстрі №3-3343. Договір зареєстровано у КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» 05.04.2005 року за № 2128 у книзі №10, згідно витягу №6922114.

Стягнути з ТОВ «Кей-Колект» в дохід Державного бюджету суму 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Перша Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , 01103, м.Київ, вул.Менделєєва, буд.12, офіс 94/1.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна, свідоцтво НОМЕР_2 , 88000, м.Ужгород, вул.Мукачівська,9, прим.5.

Повне рішення складено 20.12.2024.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда