Справа №705/3322/23
2/705/546/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», ОСОБА_2 про порушення недоторканості житла,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Черкасиобленерго», ОСОБА_2 про порушення неджоторканості житла, в обґрунтування зазначив наступне.

По договору дарування від 27.05.1994, він є власником квартири АДРЕСА_1 , і є побутовим споживачем електричної енергії, послуги з постачання якої надаються ПАТ «Черкасиобленерго» з оплатою по лічильнику встановленому за домовленістю. І тому його лічильник, враховуючи особливі обставини (місце для кухні), розміщений у сусіда кв. 2 ОСОБА_3 . В той же час, енергопостачальник не дотримався його вимог і протиправно по індивідуальному договору про користування електричною енергією з ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_2 , встановив її лічильник у його квартирі.

На його заперечення щодо незаконних дій, відповідач посилається на відомчі документи. Це, на думку позивача, не відповідає законодавству, а саме ст. ст. 311, 714, 1219 ЦК України і Закону України «Про ринок електричної енергії», а ПАТ «Черкасиобленерго» і ОСОБА_2 продовжують систематично порушувати недоторканість його житла, заходять безперешкодно як до власних володінь для огляду, ремонту приладів і з інших причин. Змінити електропостачальника він не може за відсутності вільного вибору, тому вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Просить суд визнати неправомірними дії ПАТ «Черкасиобленерго» щодо порушення недоторканості житла по АДРЕСА_3 , і зобов`язати усунути їх і демонтувати прилади і пристрої енергопостачання вмонтовані у квартиру ОСОБА_1 .

Визнати встановленими порушення ОСОБА_2 недоторканості житла ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 і встановити заборону наближення до його квартири на відстань 5 метрів.

На адресу суду надійшов відзив ПАТ «Черкасиобленерго», у якому просять суд відмовити у задоволенні вказаного позову, позовні вимоги не визнають, посилаючись на наступне.

Позивач у своєму позові вказує на те, що він є побутовим споживачем електричної енергії послуги з постачання якої надає ПАТ «Черкасиобленерго», що є помилковим твердженням, оскільки ПАТ «Черкасиобленерго» здійснює розподіл електричної енергії в межах закріпленої території Черкаської області, виконує функції, має права і обов`язки оператора системи розподілу. При цьому, здійснює свою діяльність на підставі ліцензії.

Основними нормативно-правовими документами, які встановлюють вимоги та регулюють взаємовідносини між учасниками роздрібного ринку електричної енергії є Закон України «Про ринок електричної енергії» та Правила роздрібного ринку електричної енергії.

З 19 серпня 2013 року по 31 грудня 2018 року постачання електричної енергії до об`єкту квартири АДРЕСА_1 , здійснювалося на підставі договору про користування електричною енергією для населення № 29-004, укладеного між ПАТ «Черкасиобленерго» та ОСОБА_1 .

На виконання чинного законодавства України ПАТ «Черкасиобленерго», як оператор системи розподілу, з 01 січня 2019 року надає послуги з розподілу електричної енергії, згідно Постанови НКРЕКП від 16 листопада 2018 року за № 1447, тому з 01 січня 2019 року договірні відносини між споживачами та ПАТ «Черкасиобленерго», як оператором системи розподілу, ґрунтуються на відповідних Правилах, які є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку, а саме для: електропостачальників, операторів системи передачі, операторів систем розподілу, споживачів, основних споживачів, субспоживачів, виробників електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Цими Правилами визначено, об`єкт побутового споживача житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, як правило, укладається шляхом приєднання до розробленого оператором системи розподілу договору.

Так, розподіл електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 , здійснюється на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного шляхом приєднання до публічного договору про розподіл електричної енергії.

Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет і електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1.7 глави 2.1 розділу ІІ Правил фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема, повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. Фактом приєднання ОСОБА_1 до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії з 01.01.2019 є підписання ним заяви-приєднання від 18.12.2023.

Щодо місця встановлення лічильника споживача ОСОБА_2 , то такий прилад встановлено відповідно до вимог Правил Улаштування електроустановок, затверджених Наказом Міненерговугілля України від 21.07.2017 № 476. Згідно яких засоби обліку треба встановлювати на межі поділу мережі за балансовою належністю або на визначеній межі експлуатаційної відповідальності та таким чином, щоб забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до них відповідальних працівників. Вимоги визначеного пункту спрямовані на забезпечення безперешкодного доступу персоналу електропередавальної організації для зняття контрольних показів приладів обліку електричної енергії, полегшення їх технічного обслуговування тощо.

За адресою: АДРЕСА_3 , засоби обліку електричної енергії, що обліковують електричну енергію, яка використовується споживачами, що проживають за вказаною адресою, для забезпечення власних побутових потреб, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , встановлені з дотриманням вимог договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, вимог Правил, Кодексу комерційного обліку та нормативно-технічних документів.

Крім того, засоби обліку електричної енергії встановлені на зовнішній стіні будинку по АДРЕСА_3 , а не в квартирах, як зазначає позивач.

ПАТ «Черкасиобленерго», як оператор системи розподілу відповідно до пункту 5.1.1. Правил має право, в тому числі та виключно: на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів та інших учасників роздрібного ринку, електроустановки, яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи, проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання, для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії та потужності, контролю огляду енергетичних мереж тощо.

За умовами публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, споживач зобов`язується, в тому числі та не виключно виконувати умови цього договору, забезпечувати доступ представникам оператора системи розподілу, які пред`явили свої службові посвідчення, до свого об`єкта для обстеження вузла вимірювання, електроустановок та електропроводки. Крім того, у відповідності до п. 5.5.5. Правил споживач зобов`язаний, у тому числі, забезпечувати доступ представникам оператора системи до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівне споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу), відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору; забезпечити безперешкодний доступ представникам постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника та/або оператора системи до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживача, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії та умов укладених договорів.

ПАТ «Черкасиобленерго» діє в межах законодавства України та не порушує недоторканість житла ні ОСОБА_1 , а ні жодного споживача та не ставить на меті вчинення таких дій.

Позивач у позові зазначає, що не може змінити енергопостачальника за відсутності вільного вибору. З цього приводу повторно звертає увагу, що ПАТ «Черкасиобленерго» не є постачальником електричної енергії. На території Черкаської області Товариство з обмежено. відповідальністю «Черкасиенергозбут» визначено постачальником універсальних послуг. Електроенергію для населення за фіксованими цінами продає саме постачальник універсальних послуг. Побутовий споживач може змінити постачальника електроенергії, визначивши оптимальну ціну серед запропонованих електропостачальниками.

Побутовий споживач згідно з чинним законодавством має право обирати будь-якого постачальника електроенергії, який здійснює ліцензовану діяльність на території оператора системи розподілу, до мереж якого приєднані електроустановки цього споживача.

Для переходу до іншого постачальника споживач має обрати компанію та умови комерційної пропозиції яка найкраще підходить саме йому. Потім необхідно надати новому електропостачальнику заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії, необхідну інформацію щодо об`єкта електроживлення та необхідні персональні дані споживача або уповноваженої ним особи.

З приводу вимоги позивача про демонтування приладів і пристроїв енергопостачання представник відповідача зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.3.4. Правил планова заміна, у тому числі на виконання вимог нормативно-правових актів, технічна підтримка та обслуговування розрахункових засобів вимірювальної техніки електричної енергії здійснюються їх власником господарським або підрядним способом або постачальником послуг комерційного обліку відповідно до договору про надання послуг комерційного обліку, який укладається між споживачем та постачальником послуг комерційного обліку відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Непланова заміна, ремонт розрахункових засобів вимірювальної техніки здійснюється постачальником послуг комерційного обліку за рахунок учасника роздрібного ринку, на вимогу (за ініціативою) якого здійснюється непланова заміна, ремонт розрахункового засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил послуги з обслуговування вузла обліку електроустановки або реконструкції вузла обліку надаються споживачу постачальником послуг комерційного обліку електричної енергії відповідно до договору про надання послуг комерційного обліку та Кодексу комерційного обліку.

Надання споживачу замовлених ним послуг з облаштування вузла обліку або реконструкції вузла обліку електричної енергії здійснюється за рахунок споживача.

У разі звернення побутового споживача до постачальника послуг комерційного обліку (оператора системи), який надає такому споживачу послуги комерційного обліку, із заявою щодо встановлення або заміни засобу вимірювальної техніки (реконструкції вузла обліку)який відповідає вимогам нормативних документів, постачальник послуг комерційного обліку надає такому побутовому споживачу замовлені ним послуги протягом 7 робочих днів від дня оплати побутовим споживачем вартості цих послуг.

НКРЕКП визначає джерела фінансування при встановленні та експлуатації засобів обліку електроенергії. Так, відповідно до п.п. 5.8.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 311 визначено, що заміна або зміна місця встановлення справного, непошкодженого та повіреного ЗКО, встановленого відповідно до виданих технічних умов та/або рекомендації та який відповідає вимогам цього Кодексу, ПУЕ та проектним рішенням (незалежно від того хто є власником ЗКО), здійснюється ППКО за рахунок ініціатора такої заміни/зміни та виключно за взаємною документально підтвердженою згодою власника ЗКО, СПМ та оператора мережі.

ПАТ «Черкасиобленерго» не заперечує проти перенесення приладу обліку електричної енергії позивача чи інших споживачів, за його ініціативою, при умові дотримання всіх вимог проектних рішень та повної оплати замовлених послуг, про що позивача також було повідомлено.

Крім того, зазначають, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів про порушення ПАТ «Черкасиобленерго» недоторканості житла позивача.

Повідомляють, що ніяких навмисних дій ПАТ «Черкасиобленерго» не здійснювало, не здійснює і не має на меті здійснювати, які б могли чи можуть призвести до негативних наслідків для ОСОБА_1 та інших побутових і не побутових споживачів.

Позивач ОСОБА_1 на адресу суду направив відповідь на відзив, у якому зазначає про те, що юридичного сенсу заперечувати вимоги чинного законодавства не вбачає, разом з тим зазначає, що звернувся до суду, у зв`язку з порушенням, на його думку, відповідачами права приватної власності та рядку законів та підзаконних актів.

Його право власності на житло посвідченого договором дарування від 27.05.1994 і державним актом на землю для обслуговування вказаного житла. Право власності ОСОБА_2 підтверджується договором дарування від 13.11.2003 і державним актом ЯА 465981 від 25.06.2005. Наголошує, що нічого спільного між ними не має, але відповідач самоправно, по окремому договору з ОСОБА_2 ускладнює вхід і встановлює її лічильник у його квартирі, і в цьому випадку чи збоку, чи спереду, значення не має, оскільки це його житло. Починаючи з 2013 року усі його домовленості щодо демонтажу входу та лічильника не відбулися, тому він як власник вважає за необхідне визначити їх стосунки як надання ним у тимчасове користування ПАТ «Черкасиобленерго», які мають йому сплачувати кошти за оренду його власності у розмірі 3000,00 грн. за кожен календарний місяць, та, як наслідок укладення між ними договору фрахтування.

У зв`язку з цим, просить його відзив розцінювати як клопотання про встановлення перерви у розгляді справи, у зв`язку з виникненням нововиявлених обставин і продовжити такий розгляд після врегулювання спору між ним та ПАТ «Черкасиобленерго» з приводу його пропозиції про укладення договору фрахтування.

Також на адресу суду представником відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» направлено заперечення на відповідь на відзив, у якому представник відповідача категорично не погоджується із обставинами, викладеними позивачем у відповіді на відзив, в обґрунтування зазначаючи наступне.

Позивач у відповіді на відзив вказує, що нібито відповідач самоправно по окремому договору з ОСОБА_2 установлює останній лічильник у квартирі позивача Як було зазначено попередньо, прилади обліку електричної енергії за адресою: АДРЕСА_3 встановлені відповідно до вимог Правил Улаштування електроустановок, затверджених Наказом Міненерговугілля України від 21.07.2017 № 476.

Згідно з вимогами яких розрахункові засоби обліку потрібно встановлювати на межі поділу мережі за балансовою належністю або на визначеній межі експлуатаційної відповідальності. Засоби обліку треба встановлювати таким чином, щоб забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до них відповідальних працівників зацікавлених сторін.

Вимоги визначеного пункту спрямовані на забезпечення безперешкодного доступу персоналу електропередавальної організації для зняття контрольних показів приладів обліку електричної енергії, полегшення їх технічного обслуговування тощо.

Також у відповідності до п. 1.5.29 Правил Улаштування електроустановок лічильника треба встановлювати в шафах, камерах комплектних розподільних пристроїв, на панелях, щитах, у нішах, на стінах, які мають жорстку конструкцію. Лічильники потрібно кріпити до пластмасових або металевих щитків. Висота від підлоги до коробки затискачів лічильника має бути в межах 0,8-1,7 м.

Згідно п. 2.2.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, межа експлуатаційної відповідальності між споживачем та оператором системи за технічний стан і обслуговування електроустановок напругою до 1000 В встановлюється: 1) у разі повітряного відгалуження у точці кріплення проводів лінії електропередачі до перших ізоляторів на будівлі або на трубостояку, або на ввідних клемах першого комутаційного апарата, встановленого на ввідному пристрої будівлі споживача.

Крім того, абзацом 3 п. 2.3.3. Правил передбачено, що розрахункові засоби вимірювальної техніки електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричнорї енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку, цих Правил та проектних рішень.

За адресою АДРЕСА_3 , засоби обліку електричної енергії, що обліковують електричну енергію, яка використовується споживачами, що проживають за вказаною адресою, для забезпечення власних побутових потреб, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , встановлені з дотриманням вимог договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, вимог Правил, Кодексу комерційного обліку та нормативно-технічних документів.

У зв`язку з цим, вважають, що в діях ПАТ «Черкасиобленерго» відсутні ознаки порушення недоторканості житла ОСОБА_1 , як і відсутні мета та намір вчинення таких дій.

Щодо пропозиції ОСОБА_1 щодо укладення договору фрахтування, ПАТ «Черкасиобленерго» взагалі не розглядає, оскільки правовідносини з перевезення та правовідносини з надання нерухомого майна у користування правовідносини, що є різними за своїм змістом. Крім того, не розглядається і будь-який інший договір з ОСОБА_1 , предметом якого є надання нерухомого майна у користування з метою встановлення приладу обліку електричної енергії споживачів. Оскільки вимоги щодо встановлення та облаштування вузлів приладу обліку електричної енергії визначені у Правилах Улаштування електроустановок, затверджених Наказом Міненерговугілля України від 21.07.2017 № 476, Правилах роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою КНРЕКП від 14 березня 2018 року № 312,Кодексі комерційного обліку, затвердженому Постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року № 311 та в інших нормативно-технічних документах.

Також ПАТ «Черкасиобленерго» заперечує проти оголошення перерви в судовому засіданні у справі, оскільки, як вказували раніше, ними не розглядається пропозиція ОСОБА_1 відносно укладення договору фрахтування між ним та ПАТ «Черкасиобленерго», а тому і відсутня потреба робити перерву строком на один місяць. Крім того, така пропозиція ОСОБА_1 може розцінюватися як затягування розгляду справи, у зв`язку з цим просять відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про оголошення перерви, а також просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність.

Представник відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання, у якому просить суд розгляд справи проводити у відсутність представника ПАТ «Черкасиобленерго», у задоволенні позову просять відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутні, позовні вимоги не визнає та заперечує проти задоволення позову.

Суд, врахувавши процесуальну позицію сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно положень ч 2 ст. 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав, якими передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до положень статей 77, 81 ЦПК України Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі, уклавши між собою протиправний договір щодо користування електричною енергією, встановивши прилад обліку електричної енергії, що подається відповідачу ОСОБА_2 , нібито у його квартирі, порушують його право на недоторканість житла. У зв`язку з цим у нього виникла вимога щодо зобов`язання ПАТ «Черкасиобленерго» усунути порушення, демонтувавши лічильник, вмонтований у його квартирі.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно положень ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п.1.1.1 та п. 1.1.2 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018 року, цей нормативно-правовий акт визначає основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії. Дія цього Кодексу поширюється на відносини у сфері забезпечення комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також усіх учасників ринку електричної енергії, адміністратора комерційного обліку та постачальників послуг комерційного обліку електричної енергії (далі - ППКО).

Встановлення приладу обліку електроенергії це обов`язковий процес, який передбачений Законом України «Про електроенергетику».

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений договір № 2-9-004, проти чого не заперечував ні позивач, ні представник відповідача ПАТ «Черкасиобленего», ні відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено Правила роздрібного ринку енергетичної енергії.

Відповідно до п. 2 вказаних Правил укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 4 Правил роздрібного ринку енергії операторам систем розподілу (далі - ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

У відповідності до п. 1.2.4. Правил точка розподілу (передачі) електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи. Оператор системи покриває всі витрати, пов`язані з транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, а також має право на відшкодування всіх витрат, пов`язаних із транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, за рахунок тарифу на розподіл (передачу) електричної енергії.

ОСР укладає договір споживача про надання послуг з передачі електричної енергії на основі Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який є додатком 3 до цих Правил, з кожним власником електричних мереж , в тому числі споживачем, основним споживачем, ОМСР, які приєднані до електричних мереж ОСП.

Правила улаштування електроустановок (ПУЕ) визначають будову, принципи улаштування, особливі вимоги до окремих систем, їх елементів, вузлів і комунікацій електроустановок. ПУЕ встановлюють вимоги до електроустановок загального призначення змінного струму напругою до 750 кВ та постійного струму напругою до 1,5 кВ. ПУЕ враховують вимоги національних стандартів, будівельних норм і правил, галузевих нормативів та інших документів, які належать до предмету регулювання ПУЕ. Положення ПУЕ застосовують під час проектування нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення або капітального ремонту електроустановок.

Ці Правила є обов`язковими для застосування під час проектування нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення або капітального ремонту електроустановок.

У відповідності до п. 1.5.6 Правил улаштування електроустановок розрахункові засоби обліку потрібно встановлювати на межі поділу мережі за балансовою належністю або на визначеній межі експлуатаційної відповідальності, таким чином, щоб забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до них відповідальних працівників зацікавлених сторін.

Згідно п. 1.5.29 Правил улаштування електроустановок лічильники треба встановлювати в шафах, камерах комплектних розподільних пристроїв, на панелях, щитах, у нішах, на стінах, які мають жорстку конструкцію. Лічильники потрібно кріпити до пластмасових або металевих щитків. Висота від підлоги до коробки затискачів лічильника має бути в межах 0,8 1,7 м.

У відповідності до п. 2.3.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії планова заміна, у тому числі на виконання вимог нормативно-правових актів, технічна підтримка та обслуговування розрахункових засобів вимірювальної техніки електричної енергії здійснюються їх власником господарським або підрядним способом або постачальником послуг комерційного обліку відповідно до договору про надання послуг комерційного обліку, який укладається між споживачем та постачальником послуг комерційного обліку відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Непланова заміна, ремонт розрахункових засобів вимірювальної техніки здійснюється постачальником послуг комерційного обліку за рахунок учасника роздрібного ринку, на вимогу (за ініціативою) якого здійснюється непланова заміна, ремонт розрахункового засобу вимірювальної техніки.

У відповідності п. 5.8.1. Кодексу комерційного обліку електричної енергії заміна або зміна місця встановлення справного, непошкодженого та повіреного ЗКО, встановленого відповідно до виданих технічних умов та/або рекомендацій та який відповідає вимогам цього Кодексу, ПУЕ та проектним рішенням (незалежно від того хто є власником ЗКО), здійснюється ППКО за рахунок ініціатора такої заміни/зміни та виключно за взаємною документально підтвердженою згодою власника ЗКО, СПМ та оператора мережі.

Зміна місця встановлення ЗКО здійснюється, згідно з новим проектним рішенням, погодженим власником ЗКО, СПМ та оператором мережі.

Згідно п. 5.8.3. Кодексу комерційного обліку заміна пошкоджених або відсутніх (з причини їх крадіжки, несанкціонованого демонтажу тощо) ЗКО здійснюється за рахунок сторони, відповідальної за збереження і цілісність ЗКО. Згідно п. 5.8.5. вказаного Кодексу послуга із заміни лічильника електричної енергії надається ППКО протягом семи робочих днів від дня її оплати споживачем. Зміна місця встановлення лічильників електричної енергії має здійснюватися ППКО протягом чотирнадцяти робочих днів від дня оплати споживачем цієї послуги. 5.8.6. При заміні ЗКО або зміні місця його встановлення ініціатором та оператором системи має бути складений відповідний акт або внесені відповідні зміни до технічних рішень із зазначенням причин заміни або зміни місця встановлення. Водночас ініціатор має забезпечити внесення необхідних змін до основних даних щодо ТКО в реєстрі ТКО та, за потреби, до договору та проектної документації, а демонтований ЗКО повинен бути повернений його власнику.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 категорично не погоджується із розташуванням засобу вимірювання обліку використовуваної відповідачем ОСОБА_2 електроенергії, оскільки вважає, що такий розташований у належній йому на підставі договору дарування квартирі. Ознайомившись із відзивом, що надійшов до суду від ПАТ «Черкасиобленерго», у якому, в тому числі, було роз`яснено порядок розташування лічильників, у відповідності до вимог чинного законодавства, та про те, що у відповідності до Кодексу комерційного обліку електричної енергії, у разі незадоволення місця розташування лічильників обліку енергетичної мережі, він за власний рахунок, може ініціювати таке перенесення лічильника, але позивач запропонував відповідачу ПАТ «Черкасиобленерго» укласти договір фрахтування, надавши суду відповідь на відзив. При цьому, будь-яких інших заперечень з приводу розташування лічильника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не надано. Також позивач, ознайомившись із запереченням ПАТ «Черкасиобленерго» на його відповідь на відзив, у якому представником ПАТ «Черкасиобленерго» було роз`яснено неможливість застосування у їх відносинах запропонованих ОСОБА_1 договірних відносин та повторно роз`яснено порядок розміщення вимірювальних засобів, у зв`язку з чим позивач подав заяву про винесення судом окремої ухвали, у зв`язку з, на його думку, порушенням відповідальними особами ПАТ «Черкасиобленерго» вимог законодавства.

При цьому, як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи, позивачем в підтвердження його позиції надано лише копію договору дарування йому частини будинковолодіння АДРЕСА_3 та договір про користування електричною енергією, укладений між ним, ОСОБА_1 та ПАТ «Черкасиобленерго». Тобто вказані докази підтверджують той факт, що ОСОБА_1 дійсно є власником частини будинку АДРЕСА_3 , не надавши при цьому актуальної інформації щодо зареєстрованого за ним такого права, також той факт, що дійсно ОСОБА_1 є користувачем електричною енергією, що в ході розгляду справи не заперечувалося відповідачами.

З приводу заяви позивача про винесення окремої ухвали суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказано, що постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки і їхній діяльності під час вирішення спору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 року у справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком.

Позивачем у заяві, на переконання суду, не наведено достатніх підстав та аргументів для винесення окремої ухвали.

До того ж, судом не встановлено достатніх даних для висновку про наявність порушень законодавства, які містять ознаки кримінального правопорушення.

Також суд наголошує, що позивач не позбавлений права самостійно звернутись до органів досудового розслідування з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення, яке, на його думку, було вчинено посадовими особами відповідачів, а також до відповідних органів із повідомленням про вчинення порушень та притягнення винуватих осіб до відповідальності.

Таким чином, законних підстав для винесення окремої ухвали судом не вбачається, що тягне за собою відмову в задоволенні даного клопотання.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Звертаючись за захистом своїх прав до суду саме заявник повинен обґрунтувати підстави позову, предмет позову, вказати осіб, які порушують його права, та яких може стосуватись вирішення спору відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільно-процесуального судочинства.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

У роз`ясненні п. 6 вказаної Постанови вказано, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України та з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог, зазначені ним обставини.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень Цивільного кодексу України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 76-80 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав.

Суд під час розгляду справи враховує правову позицію, викладену в постанові КЦС ВС від 08.04.2020 у справі №761/310/17, згідно з якою зазначає наступне.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме і?і? прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст.4 ЦПК Украі?ни), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то зазначити, чи є залучении? у справі відповідач відповідальним за це.

У справі, яка розглядається, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення права позивача з боку відповідачів.

Суд визнає необґрунтованими доводи заявника про те, що и?ого власнии? інтерес полягає у тому, що розташування лічильника обліку електроенергії ОСОБА_2 призвело до порушень недоторканості його житла і як наслідок порушення його прави, оскільки зазначене не доводить порушення суб`єктивного цивільного права позивача.

Категорія власного інтересу фізичноі? особи не може отримати таке тлумачення, згідно з яким розумітися як повноваження здіи?снення загального нагляду за дотриманням усіма юридичними та фізичними особами вимог чинного законодавства; цивільнии? інтерес має носити завжди конкретнии? характер.

У пункті 11 постанові від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. ст. 76-80 ЦПК України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності.

До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а відповідач - відсутність вини в його діях.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вказано, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року вказано, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України та з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування відповідно до процедури, врегульованої ЦПК України. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Враховуючи вищезазначене, суд встановив, що позовні вимоги позивачем необґрунтовано та позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження порушення його прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, судом не встановлено з боку відповідачів Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» та ОСОБА_2 порушень діючого законодавства в сфері ринку електричної енергії, а тому відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом судовий збір не було сплачено, оскільки він є інвалідом першої групи. Документів на підтвердження факту понесених інших судових витрат позивачем додано не було.

Керуючись ст. ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», ОСОБА_2 про порушення недоторканості житла відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 14.06.2024.

Суддя: Р. В. Піньковський