Справа № 541/1156/24
Провадження № 2-н/541/133/2024
У Х В А Л А

08 квітня 2024 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Вірченко О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

встановив:

ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, встановлених ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені в ст. 163 ЦПК України. Так, до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення заборгованості, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: перелік послуг; вимоги до якості послуг; права і обов`язки сторін; відповідальність сторін за порушення договору; ціна послуги; порядок оплати послуги; порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; строку дії договору, порядок і умови продовження дії та розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 вказаного Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Заявником в порушення приписів ч. 3 ст. 163 ЦПК України не надано доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених ним вимог, а саме: до матеріалів не долучено копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Посилання ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» на ту обставину, що Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання договору в письмовій формі, не спростовує обов`язку заявника надати копію такого договору, оскільки це прямо передбачено процесуальною нормою.

Ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Таким чином, наведеними нормами чітко передбачено надання договору, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, оскільки такий договір є доказом, на підставі якого суд, вирішуючи питання про видачу судового наказу має можливість перевірити ряд обставин, що мають значення для предмету розгляду, зокрема - безспірності вимог, правильність нарахування плати за отримані послуги, відповідність такого нарахування умовам договору та закону, правильність розрахунку заборгованості тощо.

Суд роз`яснює заявнику, що він не позбавляється права на подання позову про захист своїх прав та законних інтересів у загальному порядку та права на повторне звернення із заявою про видачу судового наказу після усунення недоліків, що стали підставою для відмови у його видачі.

Керуючись ст.ст. 165-166, 353 ЦПК України, суддя,

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газта судових витрат.

Копію цієї ухвали для відома направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту їх підписання суддею.

Суддя: О. М. Вірченко