ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м.Суми

Справа №577/5774/23

Номер провадження 22-ц/816/868/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2024 року, ухваленого у складі судді Буток Т.А., у м. Конотоп, повний текст якого виготовлено 15 січня 2024 року,

у с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання.

Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах. Від даного шлюбу у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу з відповідачем вона взяла прізвище ОСОБА_4 . 25.05.2013 року вона зареєструвала шлюб, після реєстрації шлюбу взяла прізвище ОСОБА_5 . На даний час дитина є повнолітньою та навчається в Сумській філії Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» та «Право». Термін закінчення навчання 2026 рік. У зв`язку з навчанням сина, вона повинна додатково витрачати кошти на придбання канцелярських приладів, підручників, на проїзд до учбового закладу та у зворотному напрямку, на оплату послуг телефонного зв`язку, на обіди, а також нести витрати на придбання одягу для сина, тощо. Добровільно відповідач матеріальну допомогу на утримання сина на період навчання не надає. Відповідач є працездатною особою та має змогу сплачувати аліменти.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років .

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 24 жовтня 2023 року, і до закінчення навчання - 31 липня 2026 року, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не були взяті до уваги надані позичкою докази на підтвердження того, що відповідач, окрім соціальної допомоги, має інший дохід і має можливість сплачувати аліменти.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Ковалюха В.М., заперечує щодо доводів апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі, який розірвали 02.10.2006 р., після розірвання шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_4 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком вказаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_6 (а.с. 4).

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_7 після укладення 25.05.2013 року шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.7).

Відповідно до довідки Харківського національного університету внутрішніх справ № 270 від 08.09.2023 року ОСОБА_3 є студентом першого курсу, денної форми здобуття вищої освіти за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність», форма навчання денна, навчається за державним замовленням (знаходиться на неповному державному утриманні), термін навчання 3 роки (14.08.2023 рік - липень 2026 року) (а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, врахувавши стан здоров`я і матеріальне становище сторін, наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини, згідно наданих доказів по справі та з урахуванням норм чинного законодавства, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку про можливість стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду на період навчання, але не більше як до досягнення сином двадцяти трьох років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Указане також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18, від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Так, при визначенні розміру аліментів судом 1 інстанції було враховано, що повнолітній ОСОБА_3 , який продовжує навчання, проживає разом із матір`ю, перебуває на її утриманні, потребує матеріальної допомоги, що є підставою для стягнення аліментів з відповідача на утримання сина, який продовжує навчання.

Щодо визначення розміру аліментів, то суд врахував доведений письмовими доказами стан здоров`я відповідача (останній є інвалідом 2 групи, має ряд захворювань), майновий стан (відповідач отримує пенсію в розмірі 2100 грн), сімейний стан відповідача (відповідач одружений, на утриманні має неповнолітнього сина ).

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується й колегія суддів, про стягнення аліментів в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач має інший дохід, окрім соціальної допомоги, та може сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367-369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов