ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року м. Чернівці

справа № 727/12271/23

провадження №22-ц/822/522/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.

секретар Факас А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20 березня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Державний кадастровий реєстратор Головного управління Дергеокадастру у Чернівецькій області Максимюк Андрій Васильович, Головне управління Дергеокадастру у Чернівецькій області, Державний реєстратор відділу реєстрації рухомого майна та нерухомого майна юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацька Галина Федорівна про визнання недійсним та скасування технічної документації із землеустрою та скасування рішення державного реєстратора,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 треті особи без самостійних вимог: Державний кадастровий реєстратор Головного управління Дергеокадастру у Чернівецькій області Максимюк А.В., Головне управління Дергеокадастру у Чернівецькій області, Державний реєстратор відділу реєстрації рухомого майна та нерухомого майна юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацька Г.Ф. про визнання недійсним та скасування технічної документації із землеустрою та скасування рішення державного реєстратора.

Позов обґрунтовано наступним. У серпні 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися з позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Чернівців до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності земельної ділянки та виділення їх в натурі, за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:002:0177 та 29.08.2013р.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців (в справі №2-2070/12) позовні вимоги було частково задоволено та вирішено: визначити, що частки ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в земельній ділянці площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_1 , цільове призначення (1.8) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд становлять по 1/3 за кожним; припинено право спільної сумісної власності сторін на дане майно та визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , згідно варіанту №3 висновку №795 судової земельно-технічної експертизи від 1 липня 2013 року, а саме виділено в користування: - ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0251 га з наступними розмірами по периметру: - 2,00мп; 9,02мп; 8,03мп; 7,20мп; 2,15мп; 4,57мп; 2,31мп; 0,47мп; 8,33мп; 3,89мп; 0,40мп; 3,65мп та 18,56 мп; - ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0251 га, в тому числі ділянка площею 0,0084 га з наступними розмірами по периметру: - 0,40мп; 3,89мп; 8,33мп; 0,90мп; 4,77мп; 1,60мп; 3,92мп; 1,39мп; 0,75мп; 3,54мп; 4,37мп; 7,38мп та 10,74 мп. та ділянка площею 0,0167 га з наступними розмірами по периметру: - 11,98мп; 1,51мп; 5,85мп; 13,90мп; 28,71мп; 7,24мп; 9,51мп та 8,86мп; - ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0251 га, в тому числі ділянка площею 0,0159 га з наступними розмірами по периметру: - 7,38мп; 4,37мп; 3,54мп; 3,03мп; 2,69мп; 2,42мп; 3,47мп; 15,88мп та 14,33мп та ділянка площею 0,0092га з наступними розмірами по периметру: - 11,94мп; 7,31мп; 6,35мп; 6,94мп та 6,22мп. Земельну ділянку площею 0,0247 га із наступними розмірами по периметру: - 3,65мп; 10,74мп; 14,33мп; 15,88мп; 0,53мп; 9,03мп; 7,53мп; 1,64мп; 8,91мп; 0,32мп; 3,38мп; 7,31мп; 11,94мп; 6,22мп; 3,50мп; 28,71мп та 3,69мп залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . В решті позовних вимог було відмовлено. Дане рішення набрало законної сили та не оскаржувалося.

25.09.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстровано право спільної часткової власності на 1/3 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:002:0177).

29.04.2014 року відповідно до договору дарування 1/3 частки земельної ділянки ОСОБА_1 було отримано від ОСОБА_4 право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1000га, кадастровий номер :12:002:0177, якою вона володіла на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29.08.2013 року по справі №2-2070/12. Того ж дня, позивачем було зареєстровано право власності на 1/3 земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 5503158 від 29.04.2014 року, а 27.04.2018 року через інтернет сайт «Публічна кадастрова карта України» було виявлено відсутність зареєстрованої земельної ділянки за кадастровим номером :12:002:0177.

Звернувшись до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області із заявою про надання інформації щодо належної земельної ділянки кадастровий номер :12:002:0177, позивачу було надано відповідь Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області, листом від 24.05.2018 року №К-14/0-0270-15/137-18 та від 24.05.2018 року №К-15/0-0270-15/137-18 в якому зазначалося про проведення поділу земельної ділянки відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29.08.2013 року та на підставі розробленої технічної документації із землеустрою між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із наступними кадастровими номерами: :12:002:1133 площею 0,0251га; :12:002:1134 площею 0,0084га; :12:002:1135 площею 0,0159га; :12:002:1136 площею 0,0247га; :12:002:1137 площею 0,0092га; :12:002:1138 площею 0,0167га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, земельної ділянки за кадастровим №:12:002:0177, за адресою: АДРЕСА_1 , 03.11.2017 року зареєстровано, а 07.11.2017 року державним реєстратором Чернівецької міської ради Карвацькою Г.Ф. індексний номер рішення 37975409 внесено відомості про поділ об`єкта нерухомого майна (на підставі рішення суду по справі №2-2070/12 від 29.08.2013 року Шевченківським районним судом м. Чернівці), витягом з ДЗК, серії та номер: НВ-017, виданого 01.11.2017 року (видавник: Максимюк А.В. , державний реєстратор).

27.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівців з позовом до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Максимюка А.В.; Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, Державного реєстратора відділу реєстрації рухомого та нерухомого майна юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф., ФОП інженера - землевпорядника ОСОБА_7 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання протиправними та скасування державної реєстрації поділу земельних ділянок.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 24.05.2019 року позовні вимоги були задоволені. 02.03.2022 року постановою Чернівецького апеляційного суду вказане рішення було скасовано.

Позивачі вбачають, що їх законне право порушено та є умисні протиправні дії з боку відповідача та інженера - землевпорядника ОСОБА_7 , а також державного реєстратора Максимюка А.В., головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області та державного реєстратора відділу реєстрації рухомого та нерухомого майна юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф., щодо виготовлення технічної документації поділу земельної ділянки, поділу та реєстрації поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , вказані рішення щодо реєстрації прав на земельну ділянку підлягають скасуванню.

Посилаючись на зазначене, позивачі просили визнати недійсною та скасувати технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 від 24.10.2017 року виконану інженером - землевпорядником ОСОБА_7 .

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на земельну ділянку за кадастровим номером :12:002:1133 зареєстровану за відповідачем ОСОБА_3 .

Скасувати рішення державного реєстратора про закриття розділу у справі на земельну ділянку за кадастровим номером : 12:002:0177 та привести у відповідність земельну ділянку до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29.08.2013 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20 березня 2024 року в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Державний кадастровий реєстратор Головного управління Дергеокадастру у Чернівецькій області Максимюк А.В., Головне управління Дергеокадастру у Чернівецькій області, Державний реєстратор відділу реєстрації рухомого майна та нерухомого майна юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацька Г.Ф. про визнання недійсною та скасування технічної документації із землеустрою та скасування рішення державного реєстратора відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 березня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі посилаються на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не з`ясував фактичні обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Вважають, що судом першої інстанції не надано вмотивованої оцінки всім доводам та не встановлено всіх обставин справи, на які посилались позивачі, не застосовані відповідні норми права.

Апелянти зазначають, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 було порушено ст. 129 1 Конституції України, ст. 56 Закону України «Про землеустрій», ч. 2 п. 5 ст. 186 Земельного кодексу України, а тому підлягають визнанню недійсними та скасуванню.

Отже, звернення апелянтів до суду саме із вимогою про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на земельну ділянку за кадастровим номером :12:002:1133 зареєстрованою за ОСОБА_3 приведе до поновлення (відновлення) номера запису про реєстрацію права власності: 20487307 від 16.05.2017 року, а саме реєстрації права спільної часткової власності на 1/3 земельної ділянки за кадастровим №:12:002:0177 за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29.08.2013 року по справі №2-2070/12, що є ефективним способом захисту та фактично не позбавляють жодну із сторін права власності.

Апелянти зазначають, що приведення у відповідність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29.08.2013 року можливе шляхом скасування реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :12:002:1133 в поземельній книзі із закриттям її та поновленням запису у Поземельній книзі за кадастровим номером :12:002:0177.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що рішенням від 29.08.2013 року Шевченківського районного суду м. Чернівців по справі №2-2070/12 частково задоволено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності земельної ділянки та виділення їх в натурі, за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:002:0177.

Визначено, що частки ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в земельній ділянці площею 0,1000 га, що розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення 1.8 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд становлять по 1/3 за кожним.

Припинено право спільної сумісної власності сторін на дане майно.

Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1000 га, що розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення 1.8 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд між співвласниками ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 згідно варіанту №3 висновку №795 судової земельно-технічної експертизи від 1 липня 2013 року, а саме виділено в користування, зокрема:

- ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0251 га з наступними розмірами по периметру: - 2,00мп; 9,02мп; 8,03мп; 7,20мп; 2,15мп; 4,57мп; 2,31мп; 0,47мп; 8,33мп; 3,89мп; 0,40мп; 3,65мп та 18,56 мп;

- ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0251 га, в тому числі ділянка площею 0,0084 га з наступними розмірами по периметру: - 0,40мп; 3,89мп; 8,33мп; 0,90мп; 4,77мп; 1,60мп; 3,92мп; 1,39мп; 0,75мп; 3,54мп; 4,37мп; 7,38мп та 10,74 мп. та ділянка площею 0,0167 га з наступними розмірами по периметру: - 11,98мп; 1,51мп; 5,85мп; 13,90мп; 28,71мп; 7,24мп; 9,51мп та 8,86мп;

- ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0251 га, в тому числі ділянка площею 0,0159 га з наступними розмірами по периметру: - 7,38мп; 4,37мп; 3,54мп; 3,03мп; 2,69мп; 2,42мп; 3,47мп; 15,88мп та 14,33мп та ділянка площею 0,0092 га з наступними розмірами по периметру: - 11,94мп; 7,31мп; 6,35мп; 6,94мп та 6,22мп.

Земельну ділянку площею 0,0247 га з наступними розмірами по периметру: - 3,65мп; 10,74мп; 14,33мп; 15,88мп; 0,53мп; 9,03мп; 7,53мп; 1,64мп; 8,91мп; 0,32мп; 3,38мп; 7,31мп; 11,94мп; 6,22мп; 3,50мп; 28,71мп та 3,69мп залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

В решті позовних вимог відмовлено.

25.09.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстровано право спільної часткової власності на 1/3 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:002:0177.

29.04.2014 року згідно договору дарування 1/3 частки земельної ділянки ОСОБА_1 було отримано від ОСОБА_4 право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1000га, кадастровий номер :12:002:0177, якою вона володіла на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29.08.2013 року та яке підтверджено проектом визначення порядку користування земельною ділянкою.

Право власності зареєстровано у відповідному реєстрі номер запису 5503158 від 29.04.2014 року.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції, керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. ст. 43, 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звертаючись з позовом, позивачі просили визнати недійсною та скасувати технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 від 24.10.2017 року.

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на земельну ділянку за кадастровим номером :12:002:1133 зареєстровану за відповідачем ОСОБА_3 .

Скасувати рішення державного реєстратора про закриття розділу у справі на земельну ділянку за кадастровим номером : 12:002:0177 та привести у відповідність земельну ділянку до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29.08.2013 року.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18, зазначено, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права

чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі№ 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 рокуу справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити

до відновлення порушеного права позивача.

При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом

або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачами способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Про що зазначив суд першої інстанції.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Зазначені висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 95, 98, 121, 123), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц (пункт 84), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 114-116, 142-144), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 67), від 12 лютого 2020 року у справі № П/811/1640/17 (пункт 42), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 100), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 16 вересня 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц,від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 37), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 57), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 94)).

Апелянти посилаються на те, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на земельну ділянку за кадастровим номером :12:002:1133 зареєстрованою за ОСОБА_3 приведе до поновлення (відновлення) номера запису про реєстрацію права власності: 20487307 від 16.05.2017 року, а саме реєстрації права спільної часткової власності на 1/3 земельної ділянки за кадастровим №:12:002:0177 за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29.08.2013 року по справі №2-2070/12, що є ефективним способом захисту та фактично не позбавляють жодну із сторін права власності. Апелянти зазначають, що приведення у відповідність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29.08.2013 року можливе шляхом скасування реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :12:002:1133 в поземельній книзі із закриттям її та поновленням запису у Поземельній книзі за кадастровим номером :12:002:0177.

Такі доводи є безпідставними, враховуючи наступне.

Способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.12.2022 року у справі №914/2350/18, провадження 914/608/20 звертає увагу, що скасування державної реєстрації речових прав повинно бути пов`язано з підставою для проведення такої реєстрації, з одночасним визнанням того, хто набуватиме це право. Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.

Позивачами цього не враховано. За таких обставин, позивачами обрано неналежний спосіб захисту.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19обрання позивачем неналежного, зокрема неефективного, способу захисту прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Доводи апелянтів є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20 березня 2024 року залишити без змін.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 червня 2024 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна