СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6453/22

пр. № 2/759/1642/24

27 лютого 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Істоміній О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_4 зверулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просить: - стягнути на користь ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 10558, 59 грн., моральну шкоду в розмірі 10000, 00 грн., витрати на оцінку майна 3500, 00 грн. та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 11.05.2022 року ОСОБА_5 звернувся до Святошинського УП ГУНП у м. Києві із заявою про можливі неправомірні дії. Заяву зареєстровано до єдиного бліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події ЄО №22903.29921.29995 від 11.05.2022 року. Під час перевірки було встановлено, що ОСОБА_5 припаркував автомобіль марки «Тойта AYGO», д.н.з. НОМЕР_1 біля свого будинку за адресою проживання. 11.05.2022 року блтзько 18:30 вияви, що склоочисник н алобовому склі зламано, лако-фарбове покриття з лівої сторони автомобіля, а саме біля фари, двері та крило автомобіля подряпане. Під час відпрацювання матеріалу було опитано заявника, який повідоимив, що на момент приїзду нарядку патрульної поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мають конфлікт із заявником, визнали свою провину і у подальшому заявник звертатиметься до суду для відшкодування завданих його збитків. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 27260, 90 грн. Відповідно до звіту вартість матеріального збитку складає 10558, 59 грн. Щодо стягнення моральної шкоди, позивач зазначає, що з 24.02.222 року в країні ведено військовий стан та проводяться бойові дії, внаслідок виведення з ладу транспортного засобу позивач був позбавлений можливості вільно пересуватись в разі виникнення надзвичайних подій, це призвело до внутрішніх переживань та страждань.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10558 грн. 58 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 00 коп., витрати на оцінку майна в розмірі 3500 грн. 00 коп., сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., витрати на професійну правову допомогу в розмірі 15000 грн. 00 коп.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.08.2023 року відмовлено в прийнятті апеляційних скарг ОСОБА_2 та повернуто апеляційну скаргу скаржникові.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2023 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2023 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального провадждення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 вимогу позову підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Каравай Е.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки ОСОБА_2 не перебував та пошкоджував автомобіль позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 який являється сусідами сторін, суду пояснив, що вона була свідком того, як відповідачі ходили біля машини позивача, згодом почула який звук та після цього спрацювала сигналізація.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні, суду показав, що авто пошкодили відповідачі, оскільки у останнього з ними конфлікт з 2022 року.

Заслухавши думку сторін та покази свідків, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до технічного паспорту на трансопртний засіб серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу «Тойота AYGO», д.н.з. НОМЕР_1 , є позивач ОСОБА_1 (том 1 а.с. 52).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5 .

З довдіки Начальника Святошинського УП ГУНП у м. Києві про результати розгляду заяви ОСОБА_5 вбачається, що під час здійснення перевірки матеріалу було встановлено, що ОСОБА_5 припаркував автомобіль «Тойота AYGO», д.н.з. НОМЕР_1 біля свого будинку за адресою проживання. 11.05.2022 року близько 18 год. 30 хв. виявив, що склоочисник на лобовому склі зламано, лако-фарбоване покриття з лівої сторони автомобіля, а саме біля фари, двері та крило автомобіля. Під час відпрацювання матеріалу було опитано заявника, який повіломив, що на момент приїзду наряду патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 та мають конфлікт із заявником, визнали свою провину і у подальшому заявник звертатиметься до суду для відшкодування завданих йому збитків, а до поліції звернувся з метою фіксації. У зв`язку з відсутністю обставин та фактичних даних, які б свідчили про наявність в даній події ознак кримінального правопорушення, вказана подія не внесена до ЄРДР (том 1 а.с. 5).

Відповідно до рахунку ТОВ «Віді Автострада» №ВдиС-0014850 від 17.05.2022 року, впртість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 27260, 90 грн. в т.ч. ПДВ (том 1 а.с. 46).

Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного трансопртного засобу №31091 від 02.06.2022 року, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу після аварійного пошкодження КТЗ «Тойота AYGO», д.н.з. НОМЕР_1 станом на 02.06.2022 року складає 10558, 59 грн. (том 1 а.с. 10-45).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дію і негативними наслідками.

Із зазначеними вище положеннями цивільного законодавства в повній мірі кореспондуються і приписи п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.89 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», в якому зазначено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

У статті 1192 Цивільного кодексу України встановлені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування шкоди в натурі (передача речі такого ж роду і такої же якості, полагодження пошкодженої речі тощо); відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу після пошкодження КТЗ «Тойота КТЗ «Тойота AYGO», д.н.з. НОМЕР_1 станом на 02.06.2022 року складає 10558, 59 грн.

В судовму засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 11.05.2022 року не перебував біля автомобіля позивача, а також те, що останній пошкодив його, що також не знайшло свого підтвердження при допиті свідків.

Отже, з досліджених судом доказів встановлено, що у зв`язку з протиправною поведінкою саме ОСОБА_3 щодо пошкодження автомобіля «Тойота КТЗ «Тойота AYGO», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, позивачу завдано збитки у вигляді пошкодження вказаного автомобіля.

Враховуючи те, що згідно чинного законодавства відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, суд дійшов висновку про те, що позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню 10558, 59 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з тим, позивач просить стягнути витрати понесені за проведення оцінки майна, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено договір №26/05 про проведення оцінки майна від 26.05.2022 року, рахунок-фактура №4923, акт надання послуг (робіт) №4923 від 02.06.2022 року.

На підставі викладеного вище, вимога позивача щодо стягнення з ОСОБА_3 витрат за проведення оційнки майна у розмірі 3500, 00 грн. є обґрунтованою і підялгає до задоволення, оскільки позивачем доведено актуальність в цій частині витрат за проведення оцінки майна.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити таке.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 даної Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Вказані підстави відшкодування моральної шкоди частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Так, вина та неправомірність дій заподіювача шкоди підтверджена, спричинення моральної шкоди встановлено та наявність причинного зв`язку між ними.

Враховуючи обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 10000,00 грн., є завищеним. Так, розмір відшкодування має бути співмірним з нанесеною моральною шкодою. Крім того, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

В позовній заяві позивач зазначає, що моральна шкода полягає у тому, що останній був позбавлений можливості вільно пересуватись в разі виникнення надзвичайних подій та це призвело до внутрішній переживань та страждань.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Слід зазначити, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди (10000,00 грн.) не відповідає обсягу його страждань внаслідок протиправних дій відповідача.

З огляду на вказане вище, суд вважає, що ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду на суму 5000,00 грн., яка полягає у душевних переживаннях та стражданнях; порушенні нормального життєвого ритму позивача. Даний розмір моральної шкоди буде відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем моральну шкоду позивачу.

В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які… зіткнулися з проблемами... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Проте вина ОСОБА_2 не підтверджена в ході судового засідання, натомість вина ОСОБА_3 підтверджена матеріалами справи, тому вимога позивача про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 є законною, проте підлягає частковому задоволенню, відповідно до її співмірності зі спричиненою шкодою.

Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачем 27.05.2022 року був укладений Договір про надання правничої допомоги з Адвокатським бюро «Дмитра Матвійчука» (а.с.54).

На підтвердження понесених витрат, сторона позивача надала: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 16.06.2022 року на загальну суму 15000, 00 грн. (а.с. 58), квитанцію №245К-СТРТ-1С2М-2РА4 від 06.06.2022 року на суму 5600, 00 грн. (а.с. 61).

Виходячи з предмету спору, значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, суд відповідно до вимог ст.137 ЦПК України вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 15000, 00 грн.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 992, 40 грн. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10558 (десять тисяч п`ятсот п`ядесят вісім) грн. 58 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) 00 коп., витрати на оцінку майна в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп., витрати на професійну правову допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.03.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Журибеда