КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/6963/24
Провадження № 2/947/2440/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 року

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

за участі:

- представника позивача ОСОБА_1 ,

- представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_3

до Виконавчого комітету Одеської міської ради

про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 , через представника адвоката Трусова А.С., 26.02.2024 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок падіння дерева на автомобіль марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що мало місце 19 листопада 2023 року, у розмірі 151 805 гривень 94 копійки, відшкодування витрат понесених на встановлення розміру збитків в сумі 5301 гривня 38 копійок, а також витрат на професійну правничу допомогу в сумі 23 088 гривень 00 копійок.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який 19.11.2023 року знаходився поблизу будинку АДРЕСА_1 та зазнав ушкоджень внаслідок падіння дерева близько 6 год. 30 хв. ранку.

19.11.2023 року позивач з метою фіксування відповідної події звернувся до Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, про що свідчить талон- повідомлення від 19.11.2023 року, а також лист-відповідь №60/257аз від 13.12.2023 року на адвокатський запит представника позивача.

Також, як стверджує представник позивача, він звертався до КП ЖКС «Вузівський» щодо надання акту про пошкодження автомобілю, однак, ніяких документів, що підтверджують подію надано не було, що підтверджується листом-відповіддю від КП ЖКС «Вузівський» від 28.11.2023 року №972/01-23.

Відповідно до Висновку експерта №287-23 від 22.12.2023 року експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу наданого судовим експертом Крутих Є.О. вартість матеріального збитку складає 151 805,94 грн.

Окрім вказаного збитку у розмірі 151 805,94 грн. у зв`язку з пошкодженням автомобілю, як вказує представник, позивач зазнав збитків на встановлення розміру матеріальної шкоди, а саме проведення вказаного дослідження, в розмірі 5301,38 грн.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_3 постійно користувався автомобілем в службових цілях, зокрема служить в Збройних Силах України, часто їздить до службових відряджень, у тому числі в нічний час, а внаслідок вказаних подій він позбавлений відповідного користування, що звужує його права.

Станом на час звернення до суду, як вказує представник, позивачу завдану матеріальну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля з підстав падіння дерева, не відшкодовано, за наслідком чого наявні підстави для її відшкодування.

Щодо заявлених вимог до Виконавчого комітету Одеської міської ради, представником у позові зазначається наступне.

Відповідно до листа-відповіді представника ОСББ «Мачтове» від 01.01.2024 року на адвокатський запит представника Позивача, ОСББ не є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 , не здійснює управління вказаним будинком, а дерево, що впало на автомобіль позивача не знаходиться на балансовому обліку ОСББ.

Відповідно до листа-відповіді КП «ЖКС «Вузівський» від 28.11.2023 року №972/01-23 наданого на адвокатський запит представника позивача, на баланс комунального підприємства зелені насадження не передавалися.

Відповідно до листа-відповіді КП «Міськзелентрест» від 30.11.2023 року вх. №2643, наданого на адвокатський запит представника Позивача, дерево, розташоване біля будинку за адресою: м. Одеса, вул. Мачтова, 20 не знаходиться на балансі та не утримується КП «Міськзелентрест».

У листі-відповіді Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради від 10.01.2024 року №01-16/128(23), наданої на адвокатський запит представника позивача, будинок АДРЕСА_1 перебуває в управлінні КП ЖКС «Вузівський».

У листі-відповіді Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 22.01.2024 року №01-58/1628 інформації щодо балансоутримувача вказаних земельних насаджень не надано, а також вказано, що розташовані за відповідною адресою ( АДРЕСА_1 ) зелені насадження не знаходяться на балансі КП «Міськзелентрест» та не утримуються комунальним підприємством. Також, даним листом повідомлено, що зелені насадження за відповідною адресою не перебувають на балансі КП ЖКС «Вузівський».

Відповідно до листа-відповіді Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 08.01.2024 року №01-19/9, наданого на адвокатський запит представника Позивача, рішення про надання ОСББ «Мачтове» у власність, користування (оренду) земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Мачтова, 20, Одеською міською радою не приймалося.

За наслідком чого, представник позивача вказує, що підтверджуючих документів передання відповідачем зелених насаджень за вказаною адресу на баланс та утримання ОСББ чи спеціалізованого підприємства, не надано, що є підставою вважати, що саме на виконавчий комітет Одеської міської ради покладено обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева.

Такі висновки суду за посиланням представника позивача відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 04.09.2019 року у справі №200/22129/ 16-ц, провадження №61-43478св18.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27.02.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

14.03.2024 року від представника відповідача до суду в електронній формі через підсистему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав необґрунтованості заявлених вимог..

Так, представник відповідача вказує, що Виконавчий комітет Одеської міської ради є неналежним відповідачем у даній справі, а догляд та відповідальність за елементами благоустрою покладено на балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Виконавчий комітет Одеської міської ради рішенням від 14.02.2008 року № 102 «Утримання зелених насаджень у місті Одесі» визначив перелік об`єктів загального користування, що знаходяться на утриманні та обслуговуванні комунальних підприємств Одеської міської ради. Крім того, рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року № 1631-VI (із змінами) затверджені Правила благоустрою території міста Одеса, якими врегульовано правовідносини у сфері благоустрою, у тому числі визначено осіб, відповідальних за утримання зелених насаджень.

Також представник відповідача вказує, що із наданих позивачем листів Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 22.01.2024 року № 01-58/1628 та Департаменту ресурсів Одеської міської ради від 08.01.2024 року № 01-19/9, вказаний багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в управлінні Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мачтове». За наслідком чого, у відповідності до статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» з моменту державної реєстрації, а саме з 14.06.2016 року ОСББ «Мачтове» набуло статусу юридичної особи та веде самостійну господарську діяльність. До того ж, як вказує представник відповідача, Департаментом міського господарства Одеської міської ради від 22.01.2024 року № 01-58/1628 позивача повідомлено, що визначений житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з Договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком знаходиться в управлінні КП «ЖКС «Вузівський».

Як стверджує представник відповідача, з наданої копії договору № 15 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.07.2017 року, укладеного між ОСББ «Мачтове» («Замовник») та КП «ЖКС «Вузівський» («Управитель») вбачається, що Управитель зобов`язується протягом визначеного цим Договором строку надавати послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Послуга полягає у забезпеченні Управителем належного утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території, належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (п. 1.3 Договору від 01.07.2017 року № 15).

На підставі викладеного та з посиланням на чинне законодавство, нормативно-правові акти, представник відповідача вважає, що законодавством чітко визначено обов`язок співвласників багатоквартирного будинку та управителів утримувати не лише власне сам будинок, а і прибудинкову територію навколо нього, що в свою чергу включає належне утримання зелених насаджень, а тому відповідальність за догляд та збереження зелених насаджень покладено на відповідних осіб, яким за даною справою виступають ОСББ «Мачтове» та КП «ЖКС «Вузівський».

Додатково, представник відповідача вказує, що позивачем не надано жодних допустимих та належних доказів на підтвердження фіксування даної події в порядку, передбаченому чинним законодавством, оскільки таким належним доказом мав бути протокол огляду місця події, в якому було б підтверджено дані обставини з відображенням точного місця розташування транспортного засобу, відомості про отримані пошкодження, фіксування падіння дерева зі складанням схеми пригоди. Однак, до матеріалів справи такого доказу не надано.

Враховуючи вищевикладене, представник зазначає, що матеріали справи не містять доказів причинно-наслідкового зв`язку між спричиненими пошкодженнями автомобіля, який належить ОСОБА_3 та падінням дерева, оскільки відсутня офіційна фіксація працівниками поліції та відображення яке саме дерево впало або з якого дерева відбувся відкол гілки, відсутні свідки даної події, а також план-схема розташування дерева. При цьому, з документів правоохоронних органів вбачається, що відповідні обставини пошкодження автомобіля були записані лише зі слів заявника ОСОБА_3 .

Також, як на підставу заперечень проти задоволення позову, представник відповідача посилається, що позивачем до суду не надано будь-яких доказів віднесення дерева, падіння якого або гілки з якого з тверджень позивача спричинило пошкодження автомобіля, припаркованого за адресою: АДРЕСА_1 , до категорії сухостійних або аварійних зелених насаджень, а відтак позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт настання відповідної події падіння дерева, а також аварійності будь-якого з розташованих біля автомобіля дерев, що спричинило майнову шкоду.

Крім того, представником вказується, що листом Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів ДСНС України від 09.01.2024 року № 9914-1-21/9914-10 повідомлено, що 18.11.2023 року у 11 год. 00 хв. було складено штормове попередження про стихійне метеорологічне явище (ІІ рівень небезпеки, помаранчевий) о тому, що у другий половині дня 18 листопада вночі та вранці 19 листопада очікується посилання північносхідного вітру 25 27 м/с. Відповідно до інформації, наведеної у листі Українського гідрометеорологічного центру ДСНС України від 27.12.2023 року № 01-18/1565, наданого адвокату Трусову Анатолію, за оперативними даними метеорологічної станції Одеса швидкість вітру з 20 год. 29 хв. 18 листопада до 05 год. 44 хв. 19 листопада складала 26 м/с; 19 листопада з 05 год. 44 хв. до 19 год. 16 хв. складала 20 м/с. Згідно Настанови з оперативного забезпечення галузей національної економіки вітер 15 24 м/с відноситься до небезпечних гідрометеорологічних явищ (НЯ 1 рівень небезпеки, жовтий); вітер 25 м/с та більше, відноситься до стихійних гідрометеорологічних явищ (СГЯ ІІ рівень небезпеки, помаранчевий), які могли нанести чи нанесли збиток населенню та національній економіці. З огляду на викладені обставини, з урахуванням наявності на той час попередження про стихійне метеорологічне явище ГМЦ ЧАМ, представник відповідача вважає достатніми підстави зробити висновок, що позивач знехтував інформацією про надзвичайні погодні умови, що могли призвести до нанесення відповідних збитків, оскільки автомобіль було припарковано поза спеціально відведеного для цього місця.

Щодо наданого позивачем висновку на підтвердження розміру майнової шкоди, відповідач стверджує, що останній зроблений більше ніж через 18 днів після настання події, з використанням застарілих даних, а відповідач в свою чергу не був повідомлений про її проведення, а відтак не може розцінюватись судом як належний та допустимий доказ.

У відзиві зазначається, що позивачем також не було надано жодного підтвердження повідомлення про дану подію страхової компанії, де застраховано транспортний засіб ОСОБА_3 для визначення наявності/відсутності страхового випадку.

Представник відповідача вказує, що лише твердження позивача про відсутність документів передання відповідачем зелених насаджень за вказаною адресою на баланс та утримання ОСББ чи спеціалізованого підприємства, не може бути розглянуте як достатнє обґрунтування покладення на Виконавчий комітет Одеської міської ради обов`язку з відшкодування майнової шкоди.

За наслідком викладеного в цілому, відповідач вважає наявними підстави для відмови у задоволенні позову.

25.03.2024 року до суду від представника позивача в електронній формі через підсистему Електронний суд надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник позивача вважає безпідставними доводи представника відповідача, з посиланням на їх необґрунтованість та безпідставність.

02.04.2024 року представником відповідача надано до суду в електронній формі через підсистему Електронний суд заперечення на відповідь на відзив.

04.04.2024 року судом у підготовчому судовому засіданні без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено задовольнити заяву представника позивача про допит свідків, а також ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20.05.2024 року о 11 год. 30 хв.

В судовому засіданні 20.05.2024 року судом було здійснено допит свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також в подальшому оголошено перерву в судовому засіданні до 17.06.2024 року о 14 год. 30 хв.

До судового засідання призначеного на 17.06.2024 року о 14 год. 30 хв. з`явились:

- представник позивача ОСОБА_1 , який позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі;

- представника відповідача ОСОБА_2 , яка вважала позов необґрунтованим та наполягала на відмові у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_3 підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, є власником транспортного засобу марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

На вказаний автомобіль марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 19 листопада 2023 року, як стверджує позивач приблизно о 06 годині 30 хвилин, поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , впала гілка дерева.

Про зазначену подію 19 листопада 2023 рок було повідомлено Одеське районне управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, що підтверджується талоном-повідомлення від 19.11.2023 року, реєстр №22127.

Згідно з листом Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від 13.12.2023 року за вих. №60/257аз повідомлено, що перевіркою викладених даних запиту з`ясовано, що 19.11.2023 року до ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_3 з проханням зафіксувати факт пошкодження належного йому автомобіля марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок падіння дерева за адресою: м. Одеса, вул. Мачтова, 20. Дана заява зареєстрована до Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» за №22127 від 19.11.2023 року, рішення прийняте згідно з Законом України «Про звернення громадян» за №8008 від 24.11.2023 року.

Також у відповідності до листа Українського гідрометеорологічного центру від 27.12.2023 року за №01-18/1565 вбачається, що 18 та 19 листопада 2023 року через територію Одеської області проходив активний атмосферний фронт, який зумовив посилення вітру. Повідомлено, що з 20год. 29хв. 18.11.2023 року по 05 год. 44 хв. 19.11.2023 року пориви вітру 26 м/с.

Вказані обставини також підтверджуються наданою відповідачем відповіддю Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 20.12.2023 року за вих. №2556, якою повідомлено, що у другій половині 18.11.2023 року та вранці 19.11.2023 року очікується посилення північно-східного вітру 25-27 м/с, який в свою чергу відноситься до стихійних гідрометеорологічних явищ, які могли нанести чи нанесли збиток населенню та національній економіці.

Для визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу внаслідок падінням дерева, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_6 , як судового експерта, яким виготовлено висновок експерта №287-23 від 22.12.2023 року експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля пошкодженого внаслідок події, яка відбулась 19.11.2023 року, визначається рівною 151805,94 грн. Також встановлено, що ринкова вартість даного автомобіля з урахуванням аварійних пошкоджень, внаслідок події, яка відбулась 19.11.2023 року, визначається рівною вартості утилізації (вартості металобрухту).

Позивач з метою відшкодування вказаної матеріальної шкоди звернувся до суду з даним позовом.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК України).

Зі змісту постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вбачається, що у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи вищевикладене судом встановлено, що позивач будучи власником транспортного засобу марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , стверджує, що останній було пошкоджено 19 листопада 2023 року приблизно о 06 годині 30 хвилин, поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок падіння дерева.

Вказані обставини підтверджуються наданим до суду талоном-повідомлення від 19.11.2023 року, реєстр №22127 та листом Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від 13.12.2023 року за вих. №60/257аз.

Також, позивачем було надано до суду диск з фото та відео файлами, який було судом оглянуто в судовому засіданні під час розгляду справи за участі сторін по справі, за наслідком чого встановлено факт падіння гілки (частини) дерева поблизу житлового будинку на кришу автомобіля марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який внаслідок чого отримав механічні пошкодження. Також на наданому диску наявний відео файл з якого вбачається фіксація ліквідації даної події.

Також судом в судовому засіданні 20.05.2024 року за клопотанням сторони позивача судом було здійснено допит в якості свідків громадян: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_4 під час допиту засвідчив, що є мешканцем будинку АДРЕСА_1 . Повідомив, що дійсно 19.11.2023 року зранку біля будинку впало дерево на автомобіль громадянина ОСОБА_3 марки «БМВ», за наслідком чого на місце події було викликано поліцію. Щодо погодних умов 19.11.2023 року, свідок зазначив, що було вітряно.

Свідок ОСОБА_5 під час допиту засвідчив, що є мешканцем будинку АДРЕСА_1 . Повідомив, що дійсно 19.11.2023 року вночі біля будинку впала гілка дерева на кришу автомобіля громадянина ОСОБА_3 марки «БМВ», який в свою чергу було припарковано перед парадною, що він особисто побачив зранку. Свідок зазначив, що гілка дерево, що впала, була просівша, а після того як вона впала, було видно що вона прогнила. Свідок підтвердив, що за наслідок вказаної події, на її місце прибула поліція та працівники ДСНС для підняття гілки дерева з автомобіля. Додатково свідчив повідомив суду, що за день до події бачив автомобіль ОСОБА_3 , який не був пошкоджений.

Надаючи оцінку показам свідків, судом враховуються, що останні не суперечать один одному, а також узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо посилання відповідача, на те що в матеріалах справи відсутній протокол огляду місця події та, що до позовної заяви у даній справі не додано жодних матеріалів поліції про фіксування події (інформаційної довідки про подію, рапорту про виїзд на місце, письмових пояснень свідків, тощо), суд зазначає, що останнім не наведено жодного правового обґрунтування щодо необхідності складання саме протоколу огляду місця події за спірним фактом події.

Приймаючи вищевикладене в цілому, суд вважає, що позивачем надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які підтверджують факт падіння 19.11.2023 року гілки дерева на належний позивачеві на праві власності автомобіль марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що мало місце поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що є судом встановленим.

Як вже судом встановлювалось, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК України).

Висновком судового експерта Крутих Є.О. №287-23 від 22.12.2023 року експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля пошкодженого внаслідок події, яка відбулась 19.11.2023 року, визначається рівною 151805,94 грн.

Як вбачається, висновок експерта містить підтвердження судового експерта про обізнаність про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта за ст. 384 КК України, а також відповідає положенням Закону України «про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5).

Відповідачем вказаний встановлений розмір заподіяної матеріальної шкоди не спростований, як і не заявлялось під час розгляду справи відповідних клопотань про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в рамках розгляду справи, за наслідком чого суд вважає заперечення представника відповідача в цій частині необґрунтованими.

За наслідком викладеного, суд вважає розмір заподіяної позивачеві матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок падіння гілки дерева на належний йому на праві власності автомобіль, що мало місце 19.11.2023 року, в сумі 151805,94 грн., доведеним.

Щодо особи відповідальної з відшкодування вказаної матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Частиною першою ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частинами 1, 2 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Відповідно до ч. 7 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

У пункті 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до п. 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі.

Підпунктом 7 пункту «а» ч.1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Згідно ч. 4 ст. 236 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суду в постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 200/22129/16-ц зазначив що, «…до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку. Місцевий суд установив, що відповідач КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради було створено на підставі рішення Дніпровської міської ради №45/22 від 08 грудня 2004 року, при створенні якого на його баланс жодних зелених насаджень не передавалось. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30 листопада 2011 року №53/17 «Про внесення змін до рішення міської ради від 02 березня 2011 року № 16/9 «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради» КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1, проте не має об`єктів благоустрою зеленого господарства, що розташовані на прибудинковій території вказаного будинку. Покладаючи на Дніпровську міську раду обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, місцевий суд врахував, що дерево, з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходив із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування».

При вирішенні аналогічного спору Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року у справі №2-1474/11, дійшов такого ж висновку, а саме, «організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева не може бути покладено на Дніпровську міську раду як орган місцевого самоврядування».

За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Аналіз частини першої статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» свідчить про те, що міська рада, як орган місцевого самоврядування має дискреційні повноваження, а саме:

- створити підприємство для утримання об`єктів благоустрою комунальної власності або

- на конкурсних засадах визначити балансоутримувача об`єктів благоустрою комунальної власності.

При цьому як створене міською радою підприємство, так і визначений на конкурсних засадах балансоутримувач забезпечують належне утримання

і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою (частина друга статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

В розумінні ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та п. п. 5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень біля будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року № 1631-VI, затверджені правила благоустрою території м. Одеси.

Відповідно до вказаних Правил, з подальшими змінами та доповненнями:

балансоутримувач власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність; здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законодавством;

прибудинкова територія територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку;

утримання будинків і прибудинкових територій діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи із забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до пунктів 4.6, 4.7 Правил, поточне утримання скверів, бульварів, парків та інших об`єктів зеленого господарства загального користування покладається на їх балансоутримувачів. Поточне утримання дерев, клумб, тротуарних газонів, зелених майданчиків прибудинкової території покладається на підприємства і організації житлово-комунального господарства, підприємства, установи, організації (незалежно від форм власності) і громадян власників будинків на територіях, прилеглих до їх споруд та будинків.

Усі роботи з поточного утримання зелених насаджень на територіях, закріплених за підприємствами, установами і організаціями (незалежно від форм власності), проводяться силами і коштами цих підприємств, установ і організацій або на договірних засадах зі спеціалізованими підприємствами, які мають досвід у сфері поводження із зеленими насадженнями.

Також, пунктом 4.4 Правил передбачено, що інвентаризація зелених насаджень проводиться бюро технічної інвентаризації, підприємствами, організаціями, які мають на це право, а також балансоутримувачами об`єктів благоустрою державної чи комунальної форми власності, які мають технічні можливості, відповідних фахівців, за погодженням з виконавчим комітетом Одеської міської ради один раз на п`ять років з квітня до жовтня відповідно до Інструкції з інвентаризації зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.12.2001р. № 226. За матеріалами інвентаризації складається паспорт об`єкта (благоустрою, території підприємств, установ, організацій, інших земельних ділянок, на яких розташовані зелені насадження) затвердженої форми. За даними паспорта складається реєстр зелених насаджень.

Місця висадки та породи нових зелених насаджень визначаються за погодженням з районними адміністраціями Одеської міської ради (пункт 4.5 Правил).

Згідно з пунктами 4.14 та 4.15 Порядку, відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень, знищення бур`янів покладається на:

1) на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови;

2) на територіях підприємств, а також на прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на дані підприємства;

3) на територіях, відведених під будівництво, та прилеглих до них ділянок, з дня початку робіт на замовників будівництва;

4) на пустирях, морському узбережжі, лиманах, берегах водоймищ на підприємства згідно з рішеннями виконавчого комітету Одеської міської ради;

5) на приватних садибах та прилеглих ділянках на їх власників.

Догляд за зеленими насадженнями та їх видами у місті здійснює КП «Міськзелентрест» на умовах договору з балансоутримувачами об`єктів благоустрою.

Приймаючи вищевикладене, встановлюючи балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень біля будинку АДРЕСА_1 , на підставі наданих до суду доказів, суд зазначає наступне.

Як вбачається, співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мачтове», яке у відповідності до положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», створюється у тому числі для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами.

В свою чергу ОСББ «Мачтове» у листі від 01.01.2024 року, через свого представника, повідомило, що ані багатоквартирний будинок, ані прибудинкова територія, ані дерево, яке згадується у запиті що впало біля будинку АДРЕСА_1 , на балансовому обліку ОСББ «Мачтове» не знаходяться. Додатково повідомлено, що управителем, який повинен забезпечувати належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових умов є КП «ЖКС «Вузівський».

Департамент з благоустрою міста Одеси Одеської міської ради у листі від 10.01.2024 року за №01-16/128 (23) зазначив, що відповідно до інформації наявної в Департаменті щодо місця дислокації та території обслуговування дільниць, будинок АДРЕСА_1 , перебуває в управлінні КП «ЖКС «Вузівський» (дільниця 15, пр. Адміральський, 9).

Судом встановлено що 01.07.2017 року між ОСББ «Мачтове» та КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» укладено договір №15 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, за умовами якого управитель зобов`язується протягом визначеного цим договором строку надавати послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Щоглова, 20.

Відповідно до пункту 1.3 договору, послуга полягає у забезпеченні Управителем належного утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території, належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно з пунктом 1.2 договору, загальні відомості про будинок зазначаються у Додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною складовою.

У відповідності до укладеного ОСББ «Мачтове» та КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» додатку №1 до Договору №15 від 01.07.2017 року вбачається засвідчення сторонами загальні відомості про будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який для надання послуг з управління яким передається до КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський». Як вбачається сторонами засвідчено розділ благоустрою прибудинковою територією, який містить інформацію про: площу газонів та квітників 690 кв.м.; площу асфальтного покриття 2654 кв.м.; площу прибудинкової території 3344 кв.м., кількість дерев та чагарників прочерк, не встановлено сторонами.

Також у відповідності до листа Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» від 28.11.2023 року за вих. №972/01-23 повідомлено, що на баланс комунального підприємства зелені насадження за адресою: АДРЕСА_1 , не передавались.

Департамент міського господарства Одеської міської ради від 22.01.2024 року за №01-58/1628 повідомив, що відповідно до інформації КП «ЖКС «Вузівський» (договору №15 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.07.2017 року, кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: Щоглова, 20), зелені насадження, а саме дерева, які зазначені у Вашому зверненні, не перебувають на балансі підприємства, Кошторисом витрат на утримання вказаного будинку та прибудинкової території надання послуг з утримання та догляду за зеленими насадженнями не передбачено, співвласниками плату за даний вид робіт не здійснюють.

Приймаючи викладене в цілому, суд вважає встановленим, що до КП «ЖКС «Вузівський» для надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , не передавалась прибудинкова територія, яка має до складу зелених насаджень дерева.

Також судом встановлено, що у відповідності до листа КП «Міськзелентрест» Одеської міської ради від 30.11.2023 року за вих. №2643 повідомлено, що дерево, розташоване біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не знаходиться на балансі та не утримується КП «ЖКС «Міськзелентрест». Іншою інформацією щодо балансоутримувача вказаного дерева, КП «Міськзелентрест» не володіє.

Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради від 08.01.2024 року за №01-19/9 повідомлено, що за наявною інформацією у Департаменті, рішення про надання ОСББ «Мачтове» у власність, користування (оренду) земельної ділянки: за адресою: АДРЕСА_1 , Одеською міською радою, не приймалось.

Вказані обставини представником відповідача не спростовані.

Також, представник відповідача, заперечуючи та стверджуючи, що спірне дерево розташоване на території, що не є безхазяйною, а належить до прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , яка перебуває на балансі ОСББ «Мачтове» та в управлінні КП «ЖКС «Вузівський», в порушення обов`язку передбаченого ч.1 ст. 81 ЦПК України не надав до суду жодного доказу на підтвердження цих обставин, враховуючи, що у відповідності до наявного в матеріалах справи договору №15 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.07.2017 року, передана прибудинкова територія не містить інформації про наявність дерев, а рішення про надання ОСББ «Мачтове» у власність, користування (оренду) земельної ділянки: за адресою: АДРЕСА_1 , Одеською міською радою за наявною інформацією в матеріалах справи взагалі не приймалось.

Отже, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази визначення на час падіння гілки дерева 19.11.2023 року, межі прибудинкової території будівлі АДРЕСА_1 , а також її передання на підставі акту на право власності чи користування земельною ділянкою у відповідності до Правил благоустрою території м. Одеси.

Також до справи не додано акт інвентаризації зелених насаджень та паспорт об`єкту благоустрою земельної ділянки з зеленими насадженнями поблизу будинку АДРЕСА_1 .

Отже, виконавчим комітетом Одеської міської ради не доведено що ним визначено належного балансоутримувача зелених насаджень, які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 , або що за їх утримання відповідає підприємство, з яким відповідний укладено договір про утримання та догляд.

При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

За таких умов, оскільки гілка дерева, яка впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та відсутні дані про те, що дерево яке впало на автомобіль позивача відповідно до ст. 28 Закону України № 2807-IV перебувало на балансовому обліку будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, тому суд вважає, що обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди має бути покладений на Виконавчий комітет Одеської міської ради.

Щодо доводів відповідача, що позивачем не надано до суду будь-яких доказів віднесення дерева, що спричинило пошкодження автомобіля, до категорії сухостійних або аварійних зелених насаджень, тому безпідставним є застосування положень Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105 та Правил благоустрою території міста Одеса, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 23 грудня 2011 року №1631-VI, суд вважає безпідставними з огляду на те, що враховуючи розподіл тягаря доказування, саме на відповідача полягає обов`язок довести відсутність протиправності та вину.

Крім того, відповідно до п. 9 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо;

Згідно з розділом 12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Відповідно до пункту 9.1.11 вказаних Правил, під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі). Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди, або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Згідно Правил благоустрою території міста Одеси, на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву заввишки більше 10 см, видаляти сухостійні дерева та чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення. Видалення сухостійних дерев та чагарників провадиться на підставі рішення Компетентного органу; проводити заходи, що забезпечують збереження насаджень, квітників, газонів, а також заходи по боротьбі зі шкідниками та хворобами зелених насаджень шляхом укладання відповідних договорів із спеціалізованими підприємствами.

Враховуючи зазначене, відповідач повинен забезпечити організацію благоустрою населеного пункту, визначити балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, які будуть проводити весь комплекс робіт, спрямований на збереження зелених насаджень, забезпечувати видалення сухого та поламаного гілля та здійснювати контроль за їх станом та усунення їх аварійності.

Однак, як вже судом встановлено, відповідачем не надано доказів на підтвердження визначення належного балансоутримувача зелених насаджень, які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 .

Твердження відповідача про те, що шкода, завдана у результаті несприятливих погодних умов, як обставина, що виключає наявність вини та підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди внаслідок падіння гілки дерева, суд вважає безпідставними, оскільки посилання на інформацію Українського гідрометеорологічного центру про небезпечні метеорологічні явища 19.11.2023 року не є належним та достатнім доказом для звільнення відповідача від обов`язку з організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень.

Також безпідставним є доводи відповідача на можливість позивача передбачити можливість падіння вітки дерева, оскільки вказане не спростовує вищенаведені висновки та не звільняє відповідача від покладених на нього обов`язків.

У випадку заподіяння майну особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, балансоутримувач зобов`язується відшкодувати таку шкоду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №372/1891/17.

За наслідком вищевикладеного, суд вважає, що матеріалами справи доведено факт завдання шкоди позивачу в результаті падіння гілки дерева на автомобіль, протиправність бездіяльності відповідача - Виконавчого комітету Одеської міської ради, яка виразилась у не визначенні балансоутримувача зелених насаджень біля будинку, причинний зв`язок між ними, а виконавчий комітет Одеської міської ради, відповідно до вимог ст. ст. 12,13, 49, 81, 89 ЦПК України, це не спростував і не довів відсутності своєї вини та відсутність підстав для відшкодування шкоди.

Також безпідставним є посилання відповідача про не обґрунтованість існування причинного зв`язку між діянням Виконавчого комітету Одеської міської ради та завдання шкоди майну позивача, оскільки саме бездіяльність останнього з не здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утримання території населеного пункту, спричинила настання завданої позивачу шкоди.

За наслідком вищевикладеного, суд приходить до висновку, що причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням належного позивачу автомобіля та бездіяльністю виконавчого комітету Одеської міської ради, до обов`язків якої входить організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень встановлено матеріалами справи, що не спростовано відповідачем під час розгляду справи.

Щодо посилань відповідача про те, що Виконавчим комітетом Одеської міської ради рішенням про «Утримання зелених насаджень у місті Одесі» від 14 лютого 2008 року №102 визначено перелік об`єктів загального користування, що знаходяться на утримання та обслуговуванні комунальних підприємств Одеської міської ради, суд вважає, що посилання відповідача лише на окремі положення законодавства у сфері благоустрою щодо визначення повноважень підприємств, установ та організацій, відповідальних за поточне утримання зелених насаджень без зазначення конкретного органу, служби, підприємства, установи чи організації, яке визначене Виконавчим комітетом Одеської міської ради як балансоутримувача дерева, гілка якого під час падіння пошкодило транспортний засіб позивача, не виключає відповідальність відповідача щодо відшкодування шкоди.

Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом приймається, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори.

Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_3 є обґрунтованим та підлягає задоволенню, за наслідком чого стягненню з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_3 підлягає у відшкодування завданої матеріальної шкоди, внаслідок падіння гілки дерева на автомобіль марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що мало місце 19 листопада 2023 року, грошові кошти у розмірі 151 805, 94 грн.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається, під час звернення до суду з даним позовом, позивач був звільнений від сплати судового збору в сумі 1518,05 грн., на підставі положень п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.ч. 1-2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, звільнення позивача від сплати судового збору за пред`явленим позовом, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 1518,05 грн.

Також судом встановлено, що позивачем було сплачено грошові кошти в сумі 5301,38 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_6 за проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з метою встановлення завданої позивачеві матеріальної шкоди, за наслідком чого експертом було виготовлено відповідний висновок експерта №287-23 від 22.12.2023 року.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судом враховується, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року по справі № 712/4126/22, зробила висновок, що, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд ураховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тому сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (особливо, якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

Приймаючи викладене, враховуючи, що наданий позивачем висновок експерта №287-23 від 22.12.2023 року, судом ураховано в якості доказу під час розгляду справи, а позов позивача задоволено в повному обсязі, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування витрат понесених на встановлення розміру збитків - 5301,38 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 23088,00 грн., як еквівалент 600 доларів США, суд приходить до наступного.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Судом встановлено, що представництво інтересів позивача в даній справі здійснювались адвокатом Трусовим Анатолієм Сергійовичем, повноваження якого підтверджуються наданим до суду ордером серії ВН №1325849, виданим Адвокатським бюро «АБ Трусова Анатолія» на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 23.11.2023 року.

У відповідності до наданої копії договору про надання правничої допомоги №б/н від 23.11.2023 року вбачається, що останній укладено між Адвокатським Бюро «АБ Трусова Анатолія» та ОСОБА_3 , за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу замовнику (у тому числі представництво) в судах, контролюючих та правоохоронних органах, в підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 4.1 договору, передбачено, що за правничу допомогу, передбачену в пункті 1.1 договору замовник сплачує виконавцю гонорар у розмірі 600 дорларів США.

Отже, доводи позивача, що сторонами договору визначено гонорар за надання правничої допомоги в межах даної справи на стадії розгляду справи в суді першої інстанції в сумі 600,00 доларів США, що станом на час звернення позивача до суду з даним позовом складає еквівалент 23088,00 грн., є обґрунтованими.

Також судом встановлено, що представником позивача адвокатом Трусовим А.С. на підставі вказаного договору здійснювалось представництво інтересів позивача в даній справі, у тому числі здійснювалось подання позовної заяви, відповіді на відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань, прийняття участі в судових засіданнях, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що надана позивачеві правнича допомога на підставі вказаного договору стосуються і пов`язана з даною справою, а їх надання підтверджується вчиненими діями адвоката в межах даної справи, які були необхідними для реалізації права позивача на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Відповідно до правової позиції ВС, викладеної у постанові Великої Палати від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 ц, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не вправі втручатися в ці правовідносини… За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами… Суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

В постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №628/2292/18 зазначено, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Щодо відсутності детального опису здійснених адвокатом витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, на виконання положень частини четвертої ст.137 ЦПК України, то за змістом цієї правової норми вона запроваджена «для визначення розміру витрат», тоді як сума гонорару адвоката встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19 (провадження №К/9901/27657/20).

В постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц.

Таким чином, при визначені у договорі про надання адвокатських послуг форми гонорару у твердій (фіксованій) сумі, то вона є незмінною в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, а витрати на правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний правовий висновок міститься постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).

Здійснення адвокатом правничої допомоги в інтересах позивача підтверджується матеріалами справи, поданими адвокатом позовної заяви, з додатками до неї, поданими іншими заявами по суті справи, прийняттям участі адвоката в судовому засіданні.

Одночасно судом враховується, що відповідачем не подавалось жодних заперечень чи клопотань про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога позивача, у частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 23088,00 грн. підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.1-19, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Виконавчого комітету Одеської міської ради (місцезнаходження: 65004, м. Одеса, Думська площа, 1) про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1; ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок падіння дерева на автомобіль марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що мало місце 19 листопада 2023 року, у розмірі 151 805 (сто п`ятдесят одна тисяча вісімсот п`ять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1; ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , у відшкодування судових витрат: витрати понесені на встановлення розміру збитків в сумі 5301 (п`ять тисяч триста одна) гривня 38 (тридцять вісім) копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 23 088 (двадцять три тисячі вісімдесят вісім) гривень 00 копійок, що в цілому становить 28 389 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят девять) гривень 38 (тридцять вісім) копійок.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1; ) на користь держави судовий збір в сумі 1 518 (одна тисяча п`ятсот вісімнадцять) гривень 05 (п`ять) копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27.06.2024 року.

Головуючий Калініченко Л. В.