Справа № 301/996/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" червня 2024 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., з участю представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Іршавської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державний реєстратор Іршавської міської ради та Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
в с т а н о в и в :
08 травня 2018 року ОСОБА_3 звернувся в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до Іршавської районної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державний реєстратор Іршавської міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
На частині вказаної земельної ділянки розташовані залишки зруйнованої (знищеної) будівлі з розкиданими навколо неї будівельними матеріалами та частина огорожі із металевої сітки-рабиці, якою колись було огороджено дану земельну ділянку, що підтверджується Висновком судової інженерно-технічної експертизи № 8 від 23.04.2018 року, складеної судовим експертом ОСОБА_4 на замовлення адвоката Микити М.Ф..
Це залишки зруйнованої (знищеної) будівлі, в якій було розташовано тир, яким користувався Іршавський районний відділ внутрішніх справ. Залишки будівлі тиру, розміром 8х11 м, належать Іршавській районній раді на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.07.2008 року виконавчим комітетом Іршавської міської ради на підставі рішення №284 від 11.07.2008 року та Державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Межі земельної ділянки частково огороджені. Огорожа збудована з сітки-рабиці, розміром комірки 7,5x7,5 см, яка частково тримається на залізобетонних стовпчиках висотою 2 м. Вказана огорожа належить відповідачу. З північно-західної сторони довжина огорожі становить 15 м, з північно-східної - 36 м, з південно-східної сторони - 16 м. Більша частина огорожі знаходиться в лежачому (поваленому) стані. Ця обставина підтверджується Висновком судової інженерно-технічної експертизи №8 від 23.04.2018 року, складеного судовим експертом ОСОБА_4 .
Позивач бажає загородити належну йому земельну ділянку огорожею по всьому периметру та використовувати її за призначенням.
Однак, залишки будівлі тиру та огорожі, які належать відповідачу, перешкоджають позивачу у використанні земельної ділянки за призначенням, у здійсненні права володіння земельною ділянкою, чим порушують його право власності та суперечать положенням ст. 321 ЦК України.
Внаслідок відсутності огорожі, земельна ділянка засмічується невідомими особами: викидається різне побутове сміття (пляшки, пластиковий посуд, папір, целофанові пакети тощо).
З метою досудове врегулювання даного спору, 25.04.2018 року позивач звернувся до Іршавської районної ради з заявою, в якій просив протягом 5-ти днів з дня отримання заяви звільнити належну позивачеві земельну ділянку від залишків будівельних матеріалів та залишків металевої огорожі, яку відповідач отримав 27.04.2018 року. З часу отримання заяви минуло 10-ть днів, а відповідач не виконав прохання позивача та не звільнив земельну ділянку від залишків будівлі тиру (будівельних матеріалів), залишків огорожі та не надав відповіді на звернення.
З огляду на те, що будівля тиру знищена, відповідач вже давно повинен був списати її з свого балансу та звернутись в державні реєстраційні органи з заявою про припинення права власності.
Бездіяльність відповідача спонукає позивача звернутись до суду з даним позовом, щоб в примусовому порядку змусити відповідача звільнити належну позивачеві земельну ділянку від залишків огорожі та залишків будівлі тиру.
Позивач вважав, що з метою усунення йому перешкод у користуванні земельною ділянкою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 346, ст. 349 ЦК України, право власності Іршавської районної ради на будівлю тиру та огорожу підлягає припиненню у зв`язку з їх знищенням, що підтверджується Висновком судової інженерно-технічної експертизи № 8 від 23.04.2018 року.
Припинення права власності є підставою для скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.07.2008 року виконавчим комітетом Іршавської міської ради на підставі рішення № 284 від 11.07.2008 року та скасування Державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 14.01.2009 року за № 26093875.
Зруйнована будівля тиру не відповідає вимогам матеріального права (ст. 177, 179 ЦК України), отже ця будівля не може бути об`єктом права власності. У зв`язку з руйнуванням будівлі об`єктом права власності можуть бути тільки будівельні матеріали з неї.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» об`єктом нерухомого майна (нерухоме майно, нерухомість) є земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці (будівля, споруда тощо), переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Отже, зруйнована будівля тиру не може бути об`єктом реєстрації права власності та відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦК України за звернення власника має бути виключена з державного реєстру.
- звернення у 10-ти денний строк з дня набуття рішенням суду законної сили до державного реєстратора з заявою про виключення з державного реєстру знищеної будівлі тиру, що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ;
- зобов`язання відповідача звільнити належну позивачу земельну ділянку, що знаходиться у контурі № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 від залишків будівлі тиру, металевої огорожі із сітки-рабиці та розсипаних будівельних матеріалів навколо будівлі, шляхом їх демонтажу та вивезення із земельної ділянки.
Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складається: зі сплаченої суми судового збору в розмірі - 704 грн. 80 коп., з витрат по оплаті проведення судовим експертом ОСОБА_4 судової інженерно-технічної експертизи № 8 від 23.04.2018 року в сумі 2 632 грн. 00 коп. Понесення додаткових сум судових витрат позивач не очікує. У випадку необхідності, такі буде позивачем заявлено додатково.
Просив стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені судові витрати та ті, які можуть бути понесені в майбутньому.
Вказану позовну заяву розподілено для розгляду судді Золотару М.М.
Ухвалою Іршавського районного суду від 08 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24 травня 2018 року за правилами загального позовного провадження.
21 травня 2018 року відповідач Іршавська районна рада подала відзив на позов, в якому Іршавська районна рада заперечувала проти позову, вважала позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав.
Правом власності, відповідно до статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з статтею 319 ЦК України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Будівля тиру, а як зазначає Позивач у позовній заяві - залишки зруйнованої будівлі, відповідно до Свідоцтва про право власності від 21.07.2008 року належить до спільної власності територіальних громад сіл, міста району - Іршавської районної ради та з 20.04.2016 року, відповідно до Договору оренди №161/182, перебуває в оренді Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Згідно Акту приймання-передачі майна в оренду (Додаток № 1 до договору), вказане майно передається в доброму стані, а самовільні переобладнання відсутні. Крім того, ГУНП в Закарпатській області 23.02.2018 року застраховано орендоване ним майно, в тому числі, і будівлю тиру, а Позивач набув права власності на земельну ділянку під будівлею тиру 29.12.2017 року.
До квітня 2016 року будівля тиру перебувала на балансі Іршавського РВ УМВС України в Закарпатській області, а на даний час обліковується на балансі районної ради, що підтверджується рішеннями Іршавської районної ради від 04.02.2016 року №71, від 22.03.2017 року №210, 12.03.2018 року №337 та інвентарною карткою № 92 обліку основних засобів в бюджетних установах.
Земельна ділянка під будівлею тиру з 20.06.1989 року знаходилася у постійному користуванні Іршавського районного відділу міліції.
18 квітня 2018 року, в результаті виїзду представників Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції та комісії Іршавської міської ради, до складу якої входив і представник Іршавської районної ради (як власника і Орендодавця майна), зафіксовано факт знищення і розкрадання будівлі тиру в АДРЕСА_1 (в контурі 248), відповідальність за збереження якої і утримання її в належному стані взяло на себе Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, як орендар будівлі тиру. У зв`язку з цим, Іршавською районною радою 23.04.2018 року направлено листа на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та начальника Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з вимогою термінового проведення слідчих дій відповідно до Кримінального процесуального кодексу.
02.05.2018 року на адресу районної ради надійшла заява ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з вимогою протягом 5-ти днів з дня отримання заяви звільнити земельну ділянку у АДРЕСА_1 від залишків будівельних матеріалів. Цього ж дня, рекомендованим листом з повідомленням про вручення заявнику надано відповідь за №01-36/191, яку він отримав 04.05.2018 року. Про отримання відповіді ОСОБА_3 свідчить і адвокатський запит ОСОБА_1 , який районною радою отримано 08.05.2018 року і відповідь на який надано 11.05.2018 року. Однак у позовній заяві, яку до суду подано 07.05.2018 року, Позивач зазначає, що протягом 10-ти днів районною радою йому не надано відповіді.
Одночасно з направленням відповіді ОСОБА_3 , з метою недопущення знищення та розкрадання майна спільної власності територіальних громад сіл, міста району - Іршавської районної ради та перевірки законності передачі земельної ділянки під будівлею тиру у приватну власність, 02.05.2018 року за № 01-36/192 районною радою направлено листа на адресу керівника Хустської місцевої прокуратури. А вже 15.05.2018 року районною радою отримано відповідь Хустської місцевої прокуратури, де зокрема зазначено, що 20.04.2018 року слідчим СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Враховуючи наведене, відповідач вважав, що твердження Позивача є неправдивими, а вимоги не підтверджені належними доказами.
Відповідач просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Іршавської районної ради про усунення перешкод користуванні земельною ділянкою.
04 липня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, вказуючи на його безпідставність та вважаючи, що відзив ґрунтується на неправдивих фактах.
Вважала, що Будівлі тиру немає, що підтверджується висновком №8 судової інженерно-технічної експертизи від 23.04.2018 року.
Відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд (ДК 018-2000), чинного від 2001-01-01 «Будівлі» - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.
Кожна будівля має відповідати певним експлуатаційним вимогам: бути міцною, довговічною, вогнестійкою, нескладною за конструкцією, відповідати своєму призначенню, мати необхідні експлуатаційні властивості. 3 урахуванням цих дій будівля має задовольняти вимоги міцності, стійкості, довговічності та вогнестійкості.
Крім того, під будівлю тиру повинно бути виділено земельну ділянку від 2,5 і більше га. До будівлі тиру повинна бути підведена електроенергія. У будівлі тиру повинно бути приміщення для зберігання зброї, боєприпасів до неї, спеціальних засобів, приміщення повинні бути обладнаними у два і більше рубежі охоронно-пожежною сигналізацією, виконаною з прихованою проводкою до щитка електроживлення, із встановленням на вікнах, дверях, люках, стінах, стелях, підлозі датчиків, що спрацьовують на відчинення або злам сейфів, шаф, де зберігаються зброя і бойові припаси, спеціальні засоби, а також на появу людини всередині приміщення. Ці приміщення повинні бути передані для охорони підрозділам Державної служби при міських, районних органах внутрішніх справ з підключенням сигналізації на пульт централізованого нагляду.
У разі неможливості обладнання приміщення для зберігання зброї, боєприпасів, спеціальних засобів сигналізацією із виведенням на пульт централізованого нагляду органів внутрішніх справ (розміщення їх на закритих об`єктах, відсутність такого пульта тощо) вони повинні бути обладнані автономною сигналізацією з установленням датчиків на стінах, стелі, віконних рамах з виведенням її сигналу до вартового приміщення та на пост відомчої охорони або на пульт чергового по органу внутрішніх справ у разі наявності технічної можливості.
Залишки споруди, що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_3 , є доказом того, що на земельній ділянці немає жодної будівлі, яка б відповідала вимогам ДК 018-2000 та вимогам Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077.
Також на стрілецькі тири, стрільбища невійськового призначення підрозділами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів, іншими особами, які мають на це право, видається сертифікат щодо відповідності приміщень, ділянок, майданчиків тирів, стрільбищ, стендів заходам безпеки, які висуваються до них, і придатності проведення в них стрільби з певних видів зброї.
До свого відзиву відповідач не надав суду жодного доказу, який б підтверджував факт наявності даної будівлі. А це: будівельний паспорт на будівлю, інвентарну справу, акт здачі в експлуатацію, ліцензію на розміщення у цій будівлі тиру, сертифікат щодо відповідності будівлі заходам безпеки, які висуваються до них, і придатності до проведення в них стрільби з певних видів зброї.
Сам факт укладення договору оренди не є підставою вважати, що така будівля є в наявності. Факт укладення договору оренди свідчить про протиправні дії осіб, які його укладали. Вважала, що договір оренди укладався щодо іншого майна, яке дійсно передано в оренду ГУ НП в Закарпатській області і до нього помилково (гамузом) було включено і тир.
Це підтверджується актом приймання-передачі майна в оренду від 20 квітня 2016 року (додаток № 1 до договору), в якому площа будівлі тиру зазначена в розмірі 65 кв.м. У Висновку експертизи зазначено, що в межах земельної ділянки ОСОБА_3 знаходяться залишки цегляної будівлі орієнтовними розмірами 8x11 м, а це аж ніяк не 65 кв.м., отже у договорі оренди зазначено не ту будівлю, яка є насправді, а якусь іншу будівлю.
Будівля тиру не має ціни, у договорі не зазначено ціну цієї будівлі. А надана відповідачем інвентарна картка обліку основних засобів № 92 від 21 березня 2016 року свідчить про те, що ще у березні 2016 року відповідачеві було відомо, що будівля тиру немає жодної вартості і ще у березні 2016 року відповідач повинен був провести огляд та фотографування цієї будівлі, про що скласти відповідний документ та вирішити питання по списанню з балансу районної ради даної будівлі, зняття її з обліку, а не затверджувати будівлю (перелік об`єктів) як власність.
Відповідач вказує, що будівля застрахована. Однак, це не правда. Відповідно до наданого відповідачем Договору добровільного страхування майна від 23 лютого 2018 року будівля тиру не застрахована. Це підтверджується Переліком окремих предметів страхування (нерухоме майно), який є Додатком №1 до Договору страхування, в якому навпроти об`єкту «будівля тиру» не вказано страхову суму.
05.06.2018 року ПАТ «Українська пожежно-страховою компанією» надано інформацію, в якій вказано: «будівля тиру не є застрахованим за Договором майном, страхова сума за Договором визначена без врахування будівлі тиру».
Отже, відповідач надав суду неправдиву інформацію про те, що будівля тиру застрахована.
Вважала, що відповідачем не спростовано позовні вимоги ОСОБА_3 та жодним доказом не доведено посилання відповідача, тому просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 до Іршавської районної ради в повному обсязі.
Ухвалою Іршавського районного суду від 04.07.2018 року провадження у даній справі було зупинено до вирішення цивільної справи №301/963/18 за позовом Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання наказів недійсними та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.
Ухвалу Іршавського районного суду від 04.07.2018 року мотивовано тим, що розгляд даної справи неможливий до вирішення іншої цивільної справи - №301/963/18 за позовом Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області.
У зв`язку з вирішенням справи №301/963/18, ухвалою Іршавського районного суду від 25.04.2022 року провадження у даній цивільній справі №301/996/18 було поновлено.
Ухвалою Іршавського районного суду від 01.06.2022 року за клопотання представника позивача ОСОБА_1 замінено неналежного відповідача Іршавську районну раду на належного відповідача Іршавську міську раду.
27 червня 2022 року відповідач Іршавська міська рада подала пояснення по суті справи, в яких заперечила проти позовних вимог, вважала такі безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на вимоги ст. 316, 319, 321, 327 ЦК України.
Будівля тиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до Свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 21.07.2008 року, належить до спільної власності територіальних громад сіл, міста району.
При оформленні права власності на спірну земельну ділянку, позивачу було відомо, що на земельній ділянці знаходиться будівля, яка належить на праві власності колишній районній раді, а наразі - Іршавській міській раді та знаходиться у користуванні (оренді) ГУНП в Закарпатській області.
З 20.04.2016 року відповідно до договору оренди будівля тиру перебуває в оренді Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
08.04.2022 року між Іршавською міською радою та Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області було укладено новий договір оренди нерухомого майна або іншого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Іршавської міської ради № 15/206 строком на 5 років.
Окрім цього, ГУ НП в Закарпатській області 24.05.2022 року застрахувало орендоване майно, в тому числі, і будівлю тиру.
Відповідно до пункту 6.2 Договору оренди майна, Орендар зобов`язаний забезпечити збереження орендованого майна, запобігти його пошкодженню і псуванню, тримати Майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки.
З метою перевірки законності передачі земельної ділянки під будівлею тиру у приватну власність, ще районною радою було направлено листа до Хустської місцевої прокуратури, за результатами розгляду якого прокуратурою подано до Іршавського райсуду позов в інтересах держави в особі Закарпатської ОДА до Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ГУ НП в Закарпатській області, про визнання недійними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 11.01.2017 року № 168-СГ, та від 27.03.2017 року № 1257-СГ.
Позов у суді першої інстанції задоволено. Постановою Закарпатського апеляційного суду рішення суду першої інстанції було скасовано лише з процедурних питань. Ухвалою Верховного Суду України від 04.02.2021 року у справі №301/963/18 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Закарпатської обласної прокуратури на постанову Закарпатського апеляційного суду. Ухвалою Верховного Суду України від 06.10.2021 року №301/963/18 справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Просили відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою від 27 червня 2022 року суддею Золотар М.М. задоволено заяву про самовідвід у розгляді даної справи.
Ухвалою від 12 липня 2022 року суддею Даруда І.А. також задоволено заяву про самовідвід у розгляді даної справи.
13 липня 2022 року справу розподілено для розгляду судді Пітерських М.О.
Ухвалою Іршавського райсуду від 02.08.2022 року провадження по даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №301/963/18 за позовом Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання наказів недійсними та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20.02.2024 року по цивільній справі №301/963/18 рішення Хустського райсуду Закарпатської області від 14.03.2019 року залишено без змін. Отже, судове рішення по цивільній справі №301/963/18 набрало законної сили 20 лютого 2024 року.
Ухвалою Іршавського районного суду від 05.03.2024 року провадження у справі поновлено і справу призначено на підготовче судове засідання.
Ухвалою Іршавського районного суду від 28.03.2024 року за клопотанням відповідача - Іршавської міської ради - залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Закарпатській області.
10 квітня 2024 року від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшли письмові пояснення щодо позовної заяви та відзиву на позов, в яких зазначила таке.
Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (пункт б частини першої статті 81 ЗК України).
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (п. ч. 3 ст. 152 ЗК України).
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).
Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч. 5 ст. 116 ЗК України).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 11.01.2017 № 168 - СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» ОСОБА_5 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту, в контурі НОМЕР_1 , на території Іршавської міської раді Закарпатської області.
Відповідно до картографічних матеріалів, в контурі 248, землі площею 0,50 га на території Іршавської міської ради відносяться до забудованих земель, на земельній ділянці наявна будівля - «стрельбище ДОСААФ».
На земельній ділянці розташована будівля стрілкового тиру загальною площею 65 кв. м. та огорожа. Дане нерухоме майно є спільною власністю Іршавської районної ради, згідно свідоцтва на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Іршавської міської ради від 21.07.2008 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно зареєстровано від 14.01.2009 КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним №26093875).
В подальшому, у зв`язку з утворенням територіальних органів Національної поліції та ліквідацією територіальних органів міністерства внутрішніх справ, згідно постанови КМУ від 16.09.2015 року № 730, Управління МВС України в Закарпатській області листом від 28.02.2017 року № 111/106/05/3-2017 звернулось до Іршавської районної ради з вимогою припинення користування даною земельною ділянкою та передачі його в постійне користування Головному управлінню Національної поліції в Закарпатській області.
01.03.2017 року ГУ НП в Закарпатській області звернулось до Іршавської міської ради з проханням передачі вказаної земельної ділянки в постійне користування ГУНП в Закарпатській області для використання стрілецького тиру.
Рішенням Іршавської міської ради від 16.06.2017 року № 81, на підставі листа голови ліквідаційної комісії УМВС від 28.02.2017 року № 111/106/05/3-2017, скасовано державні акти, зокрема ЗК 005-00028 від 27.12.1994, та припинено право постійного користування земельною ділянкою, однак, не передано в користування ГУНП в Закарпатській області.

Разом з цим, на момент передачі спірної земельної ділянки ОСОБА_5 було допущено порушення земельного законодавства, оскільки земля знаходилася в користуванні Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області, що було також встановлено при розгляді справи №301/963/18.

Також у справі № 301/963/18 суд дійшов висновку, що земельна ділянка, яка є предметом позову у справі, не є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, тому її передача у приватну власність громадянина відбулася незаконно, не уповноваженим органом та без дозволу землекористувача, а в подальшому шляхом укладення цивільно-правових угод, відчужена на користь іншої особи, спочатку ОСОБА_6 , а згодом на користь ОСОБА_3 .

Рішенням Хустського районного суду від 14 березня 2019 року, яке набрало законної сили на підставі постанови Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року:

- визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 11.01.2017 № 168 - СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» на земельну ділянку площею 0,5 та для ведення особистого селянського господарства в контурі НОМЕР_1 на території Іршавської міської ради, за межами населеного пункту;

- визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 27.03.2017 № 1257-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки без зміни цільового призначення», згідно якого ОСОБА_5 надано у власність земельну ділянку площею 0,4487 га, за кадастровим номером :05:001:0095, для ведення особистого селянського господарства в контурі НОМЕР_1 на території Іршавської міської ради, за межами населеного пункту;

- витребувано земельну ділянку площею 0,4487 га, за кадастровим номером :05:001:0095, для ведення особистого селянського господарства в контурі НОМЕР_1 на території Іршавської міської ради, за межами населеного пункту, вартістю 489 487 грн., із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації.

Враховуючи викладене, ГУНП в Закарпатській області не визнає позовні вимоги позивача, а позов вважає таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою Іршавського районного суду від 19.04.2024 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 10 травня 2024 року на 09:30 годин.

Ухвалою Іршавського районного суду від 03.06.2024 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про повернення до стадії підготовчого судового провадження відмовлено.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення був належним чином повідомлений, у тому числі, через свого представника, причини неявки до суду не повідомив, поважність неявки не підтвердив, згідно заяви від 15.06.2018 року просив розглядати справу без його участі (том 1 а.с.95, том 2 а.с.69,72,88,89,96-98,100,124-127,134-135,144-145,159,164,167,193,199,209,212).

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просила такий задовольнити у повному обсязі. Вважала, що незважаючи на рішення Хустського райсуду від 14.03.2019 року, яким витребувано з володіння ОСОБА_8 земельну ділянку, договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_9 набув право власності на спірну земельну ділянку, не оскаржувався та не визнавався недійсним, тому такий по даний час є дійсним, а рішення суду не містить вказівки про зобов`язання ОСОБА_8 повернути земельну ділянку кому-небудь. Рішення про припинення права власності ОСОБА_8 на земельну ділянку та про скасування державної реєстрації його права власності судом не вирішувалося, тому ОСОБА_9 і на день розгляду справи є власником спірної земельної ділянки. Оскільки на земельній ділянці знаходяться залишки колишньої будівлі тиру, що перешкоджає позивачу використовувати свою земельну ділянку за призначенням, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_10 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві, просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Оскільки рішенням Хустського райсуду від 14.03.2019 року накази про передачу вказаної земельної ділянки у власність приватній особі визнані незаконними та скасовані, а також витребувано з незаконного володіння ОСОБА_8 спірну земельну ділянку, вважала, що у позивача відсутнє будь-яке матеріальне право на вказану земельну ділянку, він не має права вимоги за даним позовом, тому вважала, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Третя особа - державний реєстратор Іршавської міської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив, письмових пояснень не подав (том 2 а.с.99, 133,150,171,198,209).

Представник третьої особи ГУ НП в Закарпатській області Яблонський О.О. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення був належним чином повідомлений, згідно письмових пояснень справу просив розглянути без його участі (том 2 а.с.101-108, 130,147,166,197,208).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позовних вимог відмовити з таких підстав.

Позивач просив суд зобов`язати Іршавську міську раду усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,4487 га, кадастровий номер :05:001:0095, що призначена для ведення особистого селянського господарства та знаходиться на території Іршавської міської ради в контурі № НОМЕР_1 , зареєстрована за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно № 19 від 29.12.2017 року шляхом:

- звернення у 10-ти денний строк з дня набуття рішенням суду законної сили до державного реєстратора з заявою про виключення з державного реєстру знищеної будівлі тиру, що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання відповідача звільнити належну позивачу земельну ділянку, що знаходиться у контурі № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 від залишків будівлі тиру, металевої огорожі із сітки-рабиці та розсипаних будівельних матеріалів навколо будівлі, шляхом їх демонтажу та вивезення із земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,4487 га, кадастровий номер :05:001:0095, що призначена для ведення особистого селянського господарства та знаходиться на території Іршавської міської ради, в контурі № НОМЕР_1 .

На частині вказаної земельної ділянки розташовані залишки зруйнованої (знищеної) будівлі з розкиданими навколо неї будівельними матеріалами та частина огорожі із металевої сітки-рабиці, якою колись було огороджено дану земельну ділянку. Вказані залишки будівлі тиру та огорожі, які належать відповідачу, перешкоджають позивачу у використанні земельної ділянки за призначенням, у здійсненні права володіння земельною ділянкою, чим порушують його право власності та суперечать положенням ст. 321 ЦК України. Звернення позивача до відповідача з вимогою усунути вказані порушення, у добровільному порядку відповідачем не задоволено та порушення не усунуто.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. ст. 15 ч.1 та 16 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Дана позиція суду відповідає правовим позиціям, що висловлені ВСУ при розгляді справ № 6-222цс14 від 04 лютого 2015 року, № 6-658цс15 від 18.05.2016 року, № 6-951цс16 від 24 травня 2017 року .

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У постанові ВП ВС від 02.02.2021 № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно ч.5 ст. 177 ЦК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Тобто, докази повинні містити інформацію щодо предмета доказування.

Оскільки позивач ОСОБА_9 позовні вимоги мотивував тим, що йому, як власнику земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0095, відповідачем, як власником розташованого на земельній ділянці нерухомого майна будівлі тиру, чиняться перешкоди у використанні землі, позивач, у першу чергу, мав надати суду докази, що він має відповідне матеріальне право стосовно земельної ділянки площею 0,4487 га, кадастровий номер :05:001:0095, тобто є її власником/користувачем, тому має відповідне право вимоги, а також, мав надати докази порушення свого права.

На підтвердження позовних вимог позивач послався на:

- Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.05.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4487 га, кадастровий номер :05:001:0095, на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Рациним В.Ф. (том 1 а.с.7);

- Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21.07.2008 року, згідно якого будівля тиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності спільній власності територіальної громади сіл, міста району власником якого є Іршавська районна рада, на підставі рішення виконкому Іршавської міськради №284 від 11.07.2008 року (том 1 а.с.8);

- Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.03.2018 року, згідно якого нежитлова будівля тиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у спільній комунальній власності територіальної громади сіл, міста району власником якого є Іршавська районна рада (том 1 а.с.10);

- висновок судової інженерно-технічної експертизи №8 від 23.04.2018 року, згідно якого на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_3 , площею 0,4487 га, кадастровий номер :05:001:0095, розташовані залишки будівлі тиру з будівельними матеріалами (том 1 а.с.12-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

П. 1 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17).

Рішенням Хустського районного суду №301/963/18 від 14 березня 2019 року, позовні вимоги Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації задоволено:

- визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 11.01.2017 № 168 - СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» на земельну ділянку площею 0,5 та для ведення особистого селянського господарства в контурі 248 на території Іршавської міської ради, за межами населеного пункту;

- визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 27.03.2017 № 1257-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки без зміни цільового призначення» згідно яких ОСОБА_5 надано у власність земельну ділянку площею 0,4487 га за кадастровим номером :05:001:0095 для ведення особистого селянського господарства в контурі 248 на території Іршавської міської ради, за межами населеного пункту;

- витребувано земельну ділянку площею 0,4487 га, з кадастровим номером :05:001:0095, для ведення особистого селянського господарства в контурі НОМЕР_1 на території Іршавської міської ради, за межами населеного пункту, вартістю 489 487 грн., із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації.

Вказане рішення суду набрало законної сили 20.02.2024 року на підставі постанови Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року.

Згідно ст. 82 ч.5 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2023 року у справі № 362/2707/19 суд дійшов висновку про те, у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем.

Рішення суду є обов`язковим для виконання, а факт не виконання рішення суду на день розгляду судом даної справи та не внесення до державного реєстру речових прав змін щодо власника нерухомого майна - спірної земельної ділянки, не свідчить про те, що ОСОБА_9 є законним власником спірної земельної ділянки.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_9 є законним власником земельної ділянки, оскільки договір купівлі-продажу, на підставі якого він набув право власності на землю, не скасований, суд вважає неспроможним, оскільки Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (правовий висновок ВП ВС від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17).

Власник може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, і для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (пункт 11.7 постанови ВП ВС від 20 червня 2023 року у справі №633/408/18).

Тобто, закон не вимагає визнання недійсними всіх договорів, достатньо витребувати майно в останнього набувача майна.

Той факт, що рішенням Хустського районного суду №301/963/18 від 14 березня 2019 року спірну земельну ділянку площею 0,4487 га, з кадастровим номером :05:001:0095, витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 свідчить про те, що позивач ОСОБА_3 вже не є ні власником земельної ділянки площею 0,4487 га, з кадастровим номером :05:001:0095, ні її законним користувачем та відповідно до рішення суду зобов`язаний повернути майно законному власнику. При цьому, зазначення в рішенні обов`язку відповідача про повернення землі закон не вимагає.

Отже, в судовому засіданні позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0095, права якого порушено.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними і таким, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України,

р і ш и в :

У позові ОСОБА_3 до Іршавської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державний реєстратор Іршавської міської ради та Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4487 га, кадастровий номер :05:001:0095, шляхом звернення до реєстратора з заявою про виключення з державного реєстру знищеної будівлі тиру, що знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , та зобов`язання Іршавської міської ради звільнити належну позивачеві земельну ділянку від залишків будівлі тиру, металевої огорожі та розсипаних будівельних матеріалів, шляхом їх демонтажу та вивезення з земельної ділянки відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 червня 2024 року.

Головуюча: М. О. Пітерських