Провадження № 2/638/1559/24
09 квітня 2024 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Щепіхіної В.В.
за участю секретаря - Рєзніка І. П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КІФ" про визнання кредитного договору недійсним,-
ОСОБА_1 , звернулася до Тернопільского міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до ТОВ "Фінансова компанія "КІФ", в якій просить визнати недійсним кредитний договір №194596 від 12 жовтня 2021, який укладений між ТОВ "Фінансова компанія "КІФ" та ОСОБА_1 .
24.07.2023 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області постановлено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передати на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова.
01.08.2023 ухвалою Тернопільського апеляційного суду постановлено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.07.2023 визнати неподаною та повернути ОСОБА_1 ..
31.08.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Також, прийнято рішення про витребування доказів від відповідача.
26.10.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова задоволено клопотння позивача про повторне витребування доказів у відповідача.
Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Направив до суду заяву в якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Позивач також просив розглянути справу без його участі на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.
Відповідач, ТОВ "Фінансова компанія "КІФ", належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання свого представника не направив, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання відповідач не надав, відзиву на позов не направив.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не направив у судове засідання свого представника без поважних причини, не направив до суду відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти заочного розгляду спраи, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно з ч. 4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В матеріалах справи міститься витяг з сайту Українського бюро кредитних історій на ім`я ОСОБА_1 станом на 30.06.2023, в якому містяться відомості про кредитний договір №194596, укладений 12.10.2021 з ТОВ "Фінансова компанія "КІФ", сума кредиту 2000,00 грн., поточна заборгованість 7726,40 грн..
Також, матеріали справи містять вимогу, підписану відповідачем та направлену на юридичну адресу ТОВ "Фінансова компанія "КІФ", з проханням надати завірену в установленому порядку копію кредитного договору; надати інформацію на яке ім`я та який поточний (картковий) рахунок перераховані кредитні кошти; скасувати заборгованість, що начебто рахується за позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.
Згідно ч.ч. 1 - 3, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частинами другою та третьою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Частиною 2 статті 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
31.08.2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та про витребування доказів у відповідача, а саме: копії документів, отриманих ТОВ "ФК"КІФ" під час укладання та виконання кредитного договору №194596 від 12.10.2021; копії платіжних документів ТОВ "ФК "КІФ" стосовно виконання кредитного догвору №194596 від 12.10.2021; вичерпну інформацію про банківські рахунки, на які ТОВ "ФК "КІФ" перерахувала грошові кошти на виконання кредитного договору №194596 від 12.10.2021, в тому числі номери таких банківських рахунків, інформацію про банківські установи, що обслуговують зазначені банківськи рахунки, інформацію про держателів (власників) зазначених банківських рахунків (в тому числі номери відповідних банківських карток); номери засобів телефонного зв`язку, за якими під час укладання та виконання кредитного договору №194596 від 12.10.2021 здійснювалась ідентифікація особи; будь-яку іншу наявну у ТОВ "ФК "КІФ" інформацію та документи з приводу укладання та виконання кредитного договору №194596 від 12.10.2021. Зазначена ухвала була направлена на адресу ТОВ "ФК "КІФ".
Також 26.10.2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова постановив ухвалу про повторне витребування вищевикладених доказів.
На час розгляду справи ухвали суду від 31.08.2023 та від 26.10.2023 не виконані, витребувані докази не надані.
Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Враховуючи, що відповідачем на виконання ухвали суду не надані докази, що підтверджують укладання кредитного договору з позивачем та наявність заборгованості за ним, керуючись положеннями ч. 10 ст. 84 ЦПК України розглядає справу за наявними в ній доказами.
В матеріалах справи відсутні докази щодо укладення кредитного договору з використанням власних персональних даних ОСОБА_1 на отримання кредитних коштів у сумі 2000,00 грн. Матеріали справи не містять і доказів того, що відповідачем виконані умови кредитного договору та надано позивачу кредит у розмірі 2000 грн, оскільки відсутні будь-які докази щодо платіжної картки, на яку перерахована вказана сума, а також відсутні відомості про отримання кредитних коштів готівкою.
Відповідно до копії витягу з ЄРДР 15.04.2022 внесені відомості про кримінальне правопорушення за попередньою кваліфівкацією ч.1 ст.190 КК України по факту шахрайських дій відносно ОСОБА_1 ..
Відповідно до п.3 ст.3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.
За фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків.
Вказаний висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 316/3022/14ц.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що кредитний договір № 194596 від 12.10.2021 з ТОВ "Фінансова компанія "КІФ" укладений не з нею, а з іншою невстановленою від її імені особою, яка шахрайським способом використала її персональні дані.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У відповідності до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.
Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.
Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливими способам захисту цивільних прав і обов`язків, непередбачених законом і суди мають відмовляти в позові з такою вимогою.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у пункті 14 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», також звернув увагу судів на те, що вони повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 Цивільного кодексу, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК України).
На підставі встановлених фактичних обставин справи, та норм законодавства можна зробити висновок, що між сторонами справи кредитний договір не укладався, оскільки позивач як позичальник його не підписувала, кредитні кошти не отримувала та будь-які умови кредитування не погоджувала.
Таким чином, виходячи із вищевказаних положень та встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір № 194596 від 12.10.2021 є неукладеним, а тому взаємні права і обов`язки у сторін не виникали й відповідно ОСОБА_1 не є зобов`язаною особою перед ТОВ "Фінансова компанія "КІФ"за цим кредитним договором, відтак позовні вимоги про визнання його недійсним задоволенню не підлягають, оскільки не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено його сторонами.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі суд покладає судовий збір на відповідача.
Керуючись ст. ст.1-16, 22,203,215,233,626-628,641,644,1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-23,76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КІФ" про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачу необхідно подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Щепіхіна