РІШЕННЯ

Іменем України

19.06.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,

за участі секретаря судового засідання Балаболки В.В.,

представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

АТ «Ідея Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за договором кредиту та страхування № Е07.00205.007908799 від 19.04.2021 року в розмірі 104855,28 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 19.04.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 з другої сторони підписано договір кредиту та страхування № Е07.00205.007908799, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 149999 грн., зі сплатою 10,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Однак, відповідачка не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 06.11.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 104855,28 грн.

Відтак у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, 05.09.2023 року на адресу відповідачки направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачці було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_2 будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити.

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова Кротовою О.Б. від 18.12.2023 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2024 цивільну справу №461/10422/23 передано судді Дзеньдзюрі С.М.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюрою С.М. відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив частково задоволити позовні вимоги та стягнути 5 768,19 грн. Відзив мотивує тим, що не заперечує проти факту укладення Кредитного договору та не заперечує проти факту отримання грошових коштів у позику від Позивача у розмірі 149999,00 грн. (частина суми у розмірі 6870,18 грн. не була отримана, а відразу пішла на оплату ПрАТ «СК ПЗУ УКРАЇНА СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ», відповідно до умов Кредитного договору) Таким чином, відповідачка визнає наявність у неї простроченої заборгованості перед позивачем за Кредитним договором, однак, категорично не погоджується з розміром даної заборгованості.

Вказує, що незаконно нарахована та стягнена оплата за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості. Оскільки, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Щодо розрахунку заборгованості вважає таким неналежним. Так як з детального аналізу даних виписок вбачається, що відповідачкою регулярно сплачені позивачу кошти, замість погашення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам йшли в «погашення плати за обслуговування по кредитному договору», що як зазначалося вище, є незаконними в зв`язку з нікчемністю п.1.5 Кредитного договору та п.п.4.2, 5 Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Кредитного договору (в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості).

Пунктом 1.2 Кредитного договору встановлено суму кредиту в розмірі 149999,00 грн., п.1.3 Кредитного договору встановлена процентна ставка в розмірі 10,99% річних та її тип «змінювана», п.1.4 Кредитного договору встановлено строк кредитування 24 місяці (до 19.04.2023 року).

Звертає увагу, що відповідно до умов Кредитного договору «Змінювана процентна ставка, згідно п.1.3 Договору, визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5% збільшена на маржу Банку в розмірі 1,49%.». При цьому п.9.8.1 Публічної пропозиції встановлено, що «За користування кредитом Позичальник сплачує: Фіксовану річну процентну ставку згідно Договором кредиту, яка вказується в Договорі кредиту та є незмінною протягом усього строку дії Договору кредиту; або річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на Маржу Банку вказану в Договорі кредиту. Змінна частина процентної ставки дорівнює потрійному значенню UIRD (Український індекс за депозитами фізичних осіб) за терміном 3 місяці в гривні (надалі Індекс) за останній день попереднього місяця. Індекс використовується як база для визначення процентної ставки. Індекс переглядається та може змінюватись Банком щомісячно. Максимальний розмір змінюваної процентної ставки може становити не більше ніж 90% річних. Статистичні дані Національного банку України Національного банку України, які містять Індекс, розміщуються на офіційному сайті Національного Банку України за адресою: www.bank.gov.ua. Сторони домовились, що у випадку зміни назви Індексу чи посилання на Індекс, але без зміни його економічної суті, Сторони не вносять змін до Договору, і такі дані продовжують використовуватись у формулі визначення змінної частини ставки.

Банк може в будь-який момент за Рішенням Правління Банку визначити змінну частину процентної ставки нижчу ніж ставка, яка розрахована відповідно до цього пункту Договору на основі зміни ключових ринкових показників. Банк повідомляє Позичальника про зміну розміру процентної ставки з підстав викладених вище у цьому пункті та надсилає Позичальнику новий Графік за Договором кредиту листом не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка. Таке повідомлення вважається надісланим в день його відправлення на адресу Позичальника, що зазначена в Договорі кредиту. До направлення повідомлення на адресу Позичальника поштою прирівнюється також і його вручення Позичальнику чи представнику Позичальника під розписку. Новий Графік стає невід`ємною частиною Договору кредиту». Незважаючи на те, що дані індекси UIRD за період з 19.04.2021 року по 19.04.2023 року є суттєво нижчими за визначений договором змінний розмір ставки в 9,5%, матеріали справи не містять нового графіку за Кредитним договором, а отже, Позивач не змінював встановлену Кредитним договором змінювану процентну ставку в розмірі 10,99% річних, а отже, вона діяла протягом всього строку дії Кредитного договору.

Відповідно до п.9.10 Публічної пропозиції: «Погашення простроченої заборгованості за Договором кредиту (крім штрафних санкцій) здійснюється шляхом списання Банком з транзитного рахунку суми простроченої заборгованості в день надходження грошових коштів на транзитний рахунок. Погашення іншої заборгованості здійснюється в терміни погашення заборгованості, визначені Графіком. Щомісячний платіж, внесений не в термін, передбачений Графіком, та/або в більшій сумі зараховується в оплату щомісячних платежів в термін, визначений таким Графіком, тобто кошти зберігаються на транзитному рахунку Банку та зараховуються в оплату щомісячних платежів згідно Графіку та в черговості погашення заборгованості, визначеній в Графіку. За умови отримання відповідної письмової заяви від Позичальника про часткове дострокове погашення кредиту Банк здійснює відповідне коригування кредитних зобов`язань у бік їх зменшення та на вимогу Позичальника надає новий Графік згідно діючих Тарифів Банку.».

Тобто, переплати Позичальником при погашені кредиту, не впливають жодним чином не розмір процентів, зазначених у Графіку, у випадку, якщо Позичальник не повідомить Банк письмовою заявою про часткове дострокове погашення заборгованості і необхідність перерахунку кредитних зобов`язань.

Відповідачка визнає, що такої заяви вона не надсилала Позивачу, а отже, графік погашення тіла та нарахованих процентів є незмінним за виключенням погашення незаконно нарахованих позивачем платежів з «плати за обслуговування по Кредитному договору».

Відповідно до Графіка (п.5 Паспорта споживчого кредиту та Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит), після отримання кредиту у розмірі 149999,00 грн.,

Відповідачка повинна була повернути:149999,00 грн. тіла кредиту; 19632,98 грн. процентів за користування кредитом.

Тобто загальна вартість кредиту за Кредитним договором становить (без врахування незаконно нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості): 149999,00 грн. + 19632,98 грн. = 169631,98 грн.

В Графіку також зазначено суму незаконно нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості, за нікчемними пунктами Кредитного договору 95539,74 грн.

Відповідно до наданих позивачем виписок, за період з 19.04.2021 року по 10.04.2023 року відповідачкою було сплачено за Кредитним договором 163863,82 грн., що видно з Контр-Розрахунку, наданого відповідачкою. З Контр-Розрахунку вбачається, що якщо сплачені відповідачкою кошти, зараховувати не в погашення незаконно нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а як проценти за користування кредитом та тілом кредиту, то розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 5768,16 грн., з яких: - 5768,16 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 0,00 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. А а тому у даному випадку наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Крім того просить суд стягнути Акціонерного Товариства «ІДЕЯ БАНК» на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу (правову) допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 9449,89 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав письмові пояснення в яких просив позов задоволити у повному обсязі та відмовити у задоволенні судових витрат понесених відповідачкою ОСОБА_2 .

Представник відповідачки ОСОБА_2 , - адвокат Яресько Тарас Віталійович в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у відзиві та просив стягнути з позивача понесені відповідачкою судові витрати на правничу допомогу.

Вислухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного із доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 19.04.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», як страховим агентом з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони підписано договір кредиту та страхування № Е07.00205.007908799, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 149999.00 грн., зі сплатою 10,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Пунктом 1.3 встановлено, що фіксована процентна ставка становить 10,99 % річних.

Пунктом 1.7 договору передбачено, що банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 143128,82 грн. на рахунок позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк» МФО 336310, а позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6870,18 гривень згідно з умовами договору добровільного страхування життя. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» в AT «Ідея Банк».

Пунктом 3 вказаного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку:

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору: «Під час користування Кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5Додатку №1, як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими тарифами банку. Тарифи є невід`ємною частиною договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, та розміщені на веб-сайті банку: https://ideabank.ua».

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером № 6966575 від 19 квітня 2021 року та меморіальним ордером №6966577 від 19 квітня 2021 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 не повернула отриманий кредит у встановлений термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 06.11.2024 року становить 104855,28 грн. та складається із наступного: прострочений борг 72794,36 грн., прострочені проценти 8614,3 грн. Разом з тим, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 23446,62 грн.

Вказана заборгованість відповідачки підтверджується випискою по особовому рахунку станом на 05.11.2023 року та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 06.11.2023року.

Крім того, як вбачається із наданої в матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_2 був здійснений 10.04.2023 року.

Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

З урахуванням наведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою, суд дійшов висновку про те, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме: нарахована сума простроченої плати за обслуговування кредиту у розмірі 23446,62 грн. не підлягає стягненню з відповідачки.

Крім того, суд погоджується із наданим представником відповідачки контр-розрахунком, який був виготовлений відповідно до наданих Позивачем виписок, за період з 19.04.2021 року по 10.04.2023року, з якого вбачається, що заборгованості відповідачки перед позивачем складає 5768,16 грн., з яких: - 5768,16 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 0,00 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідачка належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму боргу в добровільному порядку не повертає, суд вважає, що у кредитора виникло право на стягнення суми заборгованості за вказаним договором у розмірі 5768,16грн,а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

За змістом частин 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування відповідачкою надано договір про надання правової допомоги №24034 від 21.02.2024, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Яресько Тарасом Віталійовичем, предметом якого є надання правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій, адвокатських запитів) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів; здійснення представництва інтересів клієнта в тому числі судах; акт приймання-передачі послуг від 16.03.2024 до Договору №24034 від 21.02.2024, відповідно до якого адвокатом Яреськом Т.В. надано відповідачці ОСОБА_2 правничу допомогу вартістю 10000,00 грн.; квитанцію про переказ адвокату Яреську Т. В. грошових коштів в розмірі 10 000.00 грн. за надання правової допомоги по цивільній справі №461/10422/23.

Згідно з приписами ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником позивача 01.05.2024 року подані письмові пояснення в яких не погоджуються з витратами на професійну правничу допомогу та просили відмовити у задоволенні таких.

Суд визначає, що заявлені відповідачкою витрати є дещо завищеними зі складністю справи, а тому з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню витрати на професійну правову допомогу у розмір 2500 грн. Виходячи з участі представника відповідачки в 1 судовому засіданні - 1000 грн. та підготовці відзиву на позовну заяву - 1500грн. У зв`язку з чим, такі підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2362,50 грн. (100% - 5,5% = 94,5%; 2500*94,5/100=2362,50).

За змістом частин 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки вказаний позов задоволено на 5,5%, з відповідачки підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 147.62 грн. (2684*5,5/100=147,62).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 5768 (п`ять тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень 16 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" суму сплаченого судового збору пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 147 (сто сорок сім) гривень 62 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Ідея Банк" на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2362,50грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерного товариства "Ідея Банк" , адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 24.06.2024р.

Суддя Дзеньдзюра С.М.