Провадження № 2/539/1398/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 грудня 2024 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М., Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Шевченківський ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ)), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені у справі вимоги мотивовані тим, що позивач 24 липня 2024 року дізнався про відкриття 23 липня 2024 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полісмаком О. О. виконавчого провадження № 75602344 з примусового виконання виконавчого напису № 5146, виданого 01 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 200 000 грн, а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, 55 000 грн, а всього 5 255 000 грн.

Представник позивача 25 липня 2024 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 75602344 та з`ясував, що вказаний виконавчий напис вчинено на договорі позики від 09 червня 2021 року, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. за реєстровим № 3698.

Вказував, що виконавчий напис та договір позики є підробленими, а невстановлені особи підробили цей виконавчий документ з метою заволодіння його грошовими коштами в розмірі 5 500 000 грн, які знаходяться на його рахунку в Акціонерному товаристві «Сенс банк» (далі АТ «Сенс банк»), оскільки позивач вже значний час проживає в місті Варшаві Республіки Польща.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. не вчиняла виконавчого напису від 01 грудня 2021 року № 5146. Приватний нотаріус Гамаль І. М. в телефонній розмові підтвердила вказані обставини та повідомила представника позивача, що 01 грудня 2021 року не вчиняла жодних виконавчих написів, 09 червня 2021 року не посвідчувала договорів позики, а реєстрові номери договору позики та виконавчого напису не співпадають з її реєстровими номерами, які вона використовувала в зазначений період.

При цьому приватний нотаріус повідомила, що вона не може надати представнику будь-яких довідок, не може надати відповідь на адвокатський запит, оскільки зобов`язана зберігати нотаріальну таємницю. Вказувала, що на відповідний запит суду інформація буде надана.

Відповідач на адресу позивача не надсилала письмових вимог про усунення порушень, як це передбачено підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок № 296/5). Недотриманням вимог Порядку № 296/5 щодо надіслання вимоги та спливу 30-денного строку з моменту надіслання письмової вимоги до боржника порушено права позивача щодо можливості спростування розміру заборгованості та надання заперечень на вчинення виконавчого напису. Зазначена обставина є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив визнати виконавчий напис за реєстровим № 5146, вчинений 01 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 200 000 грн, а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, 55 000 грн, а всього 5 255 000 грн таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не направили до суду свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову.

Рух справи

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року справу передано за підсудністю для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2024 року справу передано за територіальною підсудністю до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2024 року вказану справу передано судді Пилипчуку М. М.

Згідно з частиною першою статті 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) спори між судами про підсудність не допускаються.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 5146, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 200 000 грн, а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, 55 000 грн, а всього 5 255 000 грн, у виконавчому провадженні № 75602344, до набрання законної сили рішенням суду.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у справі на 14 листопада 2024 року, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. інформацію (довідку/пояснення) про те, чи було вчинено нею 01 грудня 2021 року виконавчий напис № 5146 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 200 000 грн, а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, 55 000 грн, а всього 5 255 000 грн.

Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив провести розгляд справи без його присутності (участі).

Судові повістки були направлені ОСОБА_2 за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання. Крім того, відповідача повідомлено про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач у судові засідання не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. До суду не надходило заяв від відповідача про розгляд справи за її відсутності.

У матеріалах справи відсутні докази, що відповідач на виконання вимог статті 131 ЦПК України повідомляла суд про зміну адреси місцезнаходження.

Суд вважає, що відповідач не з`явилася в судові засідання без поважних причин.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, в судові засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань до суду не подавали.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що відповідно до копії договору позики від 09 червня 2021 року ОСОБА_2 передала у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність та зобов`язався повернути грошові кошти у розмірі 5 200 000 грн строком до 09 вересня 2021 року. У договорі позики зазначено, що цей договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М., зареєстрований у реєстрі за № 3698. Договір позики викладено на бланку серії НРВ № 648098.

Згідно з копією виконавчого напису від 01 грудня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. запропонувала звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5 200 000 грн, які несплачені за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. 09 червня 2021 року за реєстровим № 3698, зі строком виконання зобов`язання (повернення) боргу боржником до дев`ятого вересня дві тисячі двадцять першого року (включно). Розмір заборгованості 5 200 000 грн, а також витрати, пов`язані зі вчиненням цього виконавчого напису, 55 000 грн, усього сума, яка підлягає стягненню, 5 255 000 грн. Зазначено, що цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений для виконання до відділу (підрозділу) Державної виконавчої служби або приватного виконавця для примусового виконання протягом трьох років. У виконавчому написі вказано, що він зареєстрований у реєстрі за № 5146.

22 липня 2024 року до Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) надійшла заява від імені ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження, в якій остання просить прийняти на виконання виконавчий напис від 01 грудня 2021 року № 5146 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 200 000 грн, а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, 55 000 грн, а всього 5 255 000 грн.

Головний державний виконавець Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полісмак О. О. 23 липня 2024 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 75602344 щодо примусового виконання виконавчого напису № 5146, виданого 01 грудня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 200 000 грн, а також витрат, пов`язаних зі вчиненням виконавчого напису, 55 000 грн, а всього 5 255 000 грн.

У квитанції від 24 липня 2024 року № 75602344 платником зазначений ОСОБА_1 , стягувачем Шевченківський ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), сума 139 682,98 дол. США, призначення платежу примсуове стягнення коштів на підставі статті 1071 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та відповідно до статей 3, 18, 48, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з виконавчим написом від 01 грудня 2021 року № 5146, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М.

Представник ОСОБА_1 адвокат Нечай Р. В. 25 липня 2024 року звернувся до Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою, в якій просив зупинити виконавчі дії щодо примусового стягнення та перерахування коштів на користь стягувача у виконавчому провадженні № 75602344 у зв`язку з тим, що виконавчий документ є підробленим.

Згідно з повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 липня 2024 року головний державний виконавець Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полісмак О. О., розглянувши заяву щодо примусового виконання виконавчого напису № 5146, виданого 01 грудня 2021 року приватним нотаріусом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 200 000 грн, а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, 55 000 грн, в всього 5 255 000 грн, керуючись пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», повернув виконавчий документ без прийняття до виконання.

У зазначеному повідомленні також вказано, що згідно з відповіддю приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. від 26 липня 2024 року № 226/01-16 останньою 09 червня 2021 року за реєстровим номером № 3698 не посвідчувався договір позики, укладений між ОСОБА_2 як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником; також 01 грудня 2021 року за реєстровим номером № 5146 виконавчий напис па вказаному договорі позики не вчинявся; ОСОБА_2 та ОСОБА_1 чи їх представники за вчиненням нотаріальних дій не зверталися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М.; за визначені дати (09 червня 2021 року та 01 грудня 2021 року) в реєстрі для вчинення нотаріальних дій зазначені інші реєстрові номери, під вказаними реєстровими номерами вчинені інші нотаріальні дії; бланк, на якому викладений договір позики (НРВ 648098), справді був використаний 09 червня 2021 року для вчинення іншої нотаріальної дії для інших клієнтів; стягувачем не додано оригінал виконавчого документа, який винесений у відповідності до вимог Закону до заяви про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. від 31 жовтня 2024 року № 325/01-16, наданого на виконання ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року, нотаріус не посвідчувала договір позики, укладений між ОСОБА_2 як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником, та не вчиняла 01 грудня 2021 року за реєстровим № 5146 виконавчий напис на вказаному договорі позики. ОСОБА_2 і ОСОБА_1 чи їх представники до нотаріуса за вчиненням нотаріальних дій ніколи не зверталися, нотаріальні дії щодо них не вчинялися.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. додатково повідомила, що до неї 26 липня 2024 року звернувся головний державний виконавець Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полісмак О. О. із запитом про надання інформації щодо вчинення нею виконавчого напису на договорі позики, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . До запиту було долучено копію договору позики, викладеного на лицевій стороні бланка, з вчиненим на ньому виконавчим написом зі зворотньої сторони бланка.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. зазначила, що за даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів нотаріус перевірила бланк, на якому викладено договір позики і виконавчий напис, копію яких надав виконавець. Бланк за номером НРВ648098 був витрачений нотаріусом 09 червня 2021 року за кодом витрачання «3 Інші договори». За даними Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 09 червня 2021 року на спеціальних бланках нотаріальних документів в кількості шести штук, серед яких є бланк НРВ648098, викладений договір іпотеки, посвідчений нотаріусом 09 червня 2021 року за реєстровим № 5648, укладений між двома фізичними особами. Договір викладений у трьох примірниках, два з яких виготовлялися на спеціальних бланках нотаріальних документах (по 3 бланки на договір, які прошиваються між собою, нумеруються і скріплюються печаткою), що призначалися сторонам за договором. В справах нотаріуса зберігається примірник договору, викладений на білих аркушах, на якому зазначаються номери використаних бланків.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. вказувала, що за даними Реєстру для реєстрації нотаріальних дій 01 грудня 2021 року виконавчі написи вона не вчиняла. Відповідно до Правил ведення нотаріального діловодства, на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі зазначається номер, за яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Дата запису в реєстрі повинна відповідати даті вчинення нотаріальної дії. Про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій. Кожний нотаріус веде один реєстр для реєстрації нотаріальних дій. Записи, що здійснюються при реєстрації нотаріальних дій державним нотаріусом в односкладовій конторі чи приватним нотаріусом, складаються з одного числа, яке відповідає порядковому номеру нотаріальної дії (1, 2, 3, 10 тощо). В грудні 2021 року зазначений нотаріус вчиняла нотаріальні дії за реєстровими номерами, починаючи з 11713, а спірний виконавчий напис записано за реєстровим № 5146. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. зазначила, що підписи на документі не її.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Обґрунтовуючи заявлені у справі вимоги, позивач вказував, зокрема, що відповідач не надсилала на його адресу письмових вимог про усунення порушень, як це передбачено підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5. Недотриманням вимог Порядку № 296/5 щодо надіслання вимоги та спливу 30-денного строку з моменту надіслання письмової вимоги до боржника порушено права позивача щодо можливості спростування розміру заборгованості та надання заперечень на вчинення виконавчого напису. Зазначена обставина є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є Порядок № 296/5.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку № 296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів № 1172), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Подібний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.

Під час вирішення спору судом відповідач не подала до суду відзив на позовну заяву та доказів на спростування заявлених вимог.

Згідно з частинами першоючетвертою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про порушення зобов`язань за договором позики станом на 2021 рік.

Враховуючи викладене, слід погодитися з доводами позивача щодо спірності заборгованості. Отже, існують підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2024 року у справі № 715/880/23.

Водночас, обґрунтовуючи заявлені у справі вимоги, позивач вказував, зокрема, що він не підписував договір позики, на якому було вичинено спірний виконавчий напис нотаріуса, а вказаний напис, як і договір позики, є підробленими.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Вказані вище доводи позивача заслуговують на увагу з огляду на зібрані у справі докази, зокрема повідомлення головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полісмака О. О. від 29 липня 2024 року та повідомлення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. від 31 жовтня 2024 року № 325/01-16.

Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відсутність (підроблення) підпису сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення, свідчить про неукладеність такого правочину (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 204/8017/17).

В цій справі оскаржується нотаріальний акт (виконавчий напис нотаріуса), який зареєстрований за реєстровим № 5146, та за яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у відповідному розмірі.

Позов це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову це певна матеріально правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Виходячи із способів захисту та порушених прав чи інтересів, особа звертається з відповідною позовною заявою.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У цій статті гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, в якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією, хоча держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, в який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України»).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

В абзаці десятому пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 вказано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. від 31 жовтня 2024 року № 325/01-16, наданого на виконання ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року, нотаріус не посвідчувала договір позики, укладений між ОСОБА_2 як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником, та не вчиняла 01 грудня 2021 року за реєстровим № 5146 виконавчий напис на вказаному договорі позики. ОСОБА_2 і ОСОБА_1 чи їх представники до нотаріуса за вчиненням нотаріальних дій ніколи не зверталися, нотаріальні дії щодо них не вчинялися.

Встановлено, що оскаржуваним виконавчим написом були порушені права та інтереси позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача на час звернення до суду та реальної небезпеки такого порушення, тому заявлені у справі вимоги підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду позовних вимог

Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду (частина перша статті 259 ЦПК України).

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності, суд визнає спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, і задовольняє позов повністю.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис за реєстровим № 5146, вчинений 01 грудня 2021 року від імені приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 200 000 (п`ять мільйонів двісті тисяч) гривень, а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень, а всього 5 255 000 (п`ять мільйонів двісті п`ятдесят п`ять тисяч) гривень таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 14, нежилі приміщення з № 1 по № 13 (груп. прим. № 28)).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Саксаганського, 110; ).

Суддя М. М. Пилипчук