Дата документу 27.06.2024 Справа № 335/8097/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/8097/23 Головуючий у першій інстанції: Фісун Н.В.
Провадження № 22-ц/807/1226/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Подліянової Г.С.,

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Запоріжжя, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И ЛА:

29.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вищевказаною позовною заявою.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про встановлення батьківства.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 січня 2024 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01 вересня 2023 року у цій справі скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 лютого 2024 року вказану справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя.

Суддя Жовтневого районного суду м.Запоріжжя, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, дійшов висновку, що справа помилково направлена за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя, оскільки.

Згідно відповіді №544721 від 16.04.2024 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Запорізька міська рада знаходиться за адресою: пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що розгляд цієї справи належить до територіальної підсудності Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за зареєстрованим місцем, знаходження відповідача.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про встановлення батьківства, повернуто до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, як таку, що направлена до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя помилково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції шляхом її направлення засобами поштового зв`язку, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для подальшого розгляду до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що враховуючи норми статті 32 ЦПК України, Жовтневий районний суд м. Запоріжжя після отримання справи зобов`язаний був прийняти справу до свого провадження, відкрити провадження та розглянути справу по суті з ухваленням рішення незалежно від правильності визначення підсудності Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Повертаючи матеріали справи до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя як таку, що направлена до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя помилково, суд першої інстанції виходив з того, що за своїм змістом, заявлений позов є позовом про встановлення факту батьківства та підпадає під загальну підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, оскільки, за загальним правилом територіальної підсудності справ, яке міститься у частині другій статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. А також, враховуючи положення ст. 378 ЦПК України, прийняття судом рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), є підставою для скасування судового рішення.

Судом встановлено, що 29.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вищевказаною позовною заявою.

Предметом позову є встановлення факту батьківства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "ДеЖуфр да ла Праделль проти Франції" De Geouffre de la Pradelle v. France від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Посилаючи в оскаржуваній ухвалі на частину 1 статті 378 ЦПК України, яка закріплює, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), судом першої інстанції не враховано правову норму, що закріплена в частині 2 цієї ж статті, а саме, що справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Суд першої інстанції не встановив чи наявні у сторін заперечення щодо розгляду справи Жовтневим районним судом м. Запоріжжя та, відповідно, наявність чи відсутність заяв про непідсудність справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно зроблено висновок про повернення матеріалів справи до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для передання справи до іншого суду є передчасним.

Відповідно до положень статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі статті 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки постанова апеляційного суду не стосується вирішення справи по суті, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає, тобто розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2024 року у цій справі скасувати, справу направити для подальшого розгляду до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 червня 2024 року.

Головуючий

Судді: