судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 404/7235/22
провадження № 61-1972сво24
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач), суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Фаловської І. М., касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року залишив без змін.
Об`єднана палата зазначила, що:
«за змістом 352 ЦПК України право апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції особи, яка не брала участі у справі, ґрунтується не на гіпотетичній зацікавленості, а на правовій зацікавленості, яка обумовлюються змістом норм матеріального права.
Лише встановивши, що оскаржуване рішення безпосередньо встановлює, змінює або припиняє права та/або обов`язки особи, яка не брала участь у розгляді справи, або породжує для цієї особи правові наслідки, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції за апеляційної скарги такої особи.
Положення чинного законодавства не визначають як підставу для зменшення розміру аліментів на утримання дітей факт постановлення судом рішення про стягнення з платника аліментів на користь інших осіб, перебування яких на утриманні платника враховано судом при вирішенні спору про стягнення аліментів на дітей.
Таким чином у отримувача аліментів відсутня необхідність оскаржувати в апеляційному порядку наступні рішення про стягнення аліментів на користь інших утриманців платника, яких останній був зобов`язаний утримувати в силу закону і на час вирішення спору про стягнення аліментів, оскільки суд при визначені розміру аліментів на дітей зобов`язаний в силу положень статті 182 СК України враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, баби/діда, прабаби/прадіда і такі обставини не є підставою для зменшення розміру раніше призначених аліментів».
Не можу погодитися з постановою та висновками, зробленими в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного судувід 09 грудня 2024 року у справі № 404/7235/22 (провадження № 61-1972сво24), з таких мотивів.
...male enim nostro iure uti non debemus» (Гай.1.53)
(ми не маємо погано користуватися своїм правом)
1. Про що була ця справа? Ця справа стосувалася зловживання процесуальними правами. Пов`язані особи бабуся та її внук, ініціювали штучний процес про стягнення аліментів з метою створення передумов для зменшення розміру аліментів. Очевидно, що такі учасники діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора (стягувача).
1.1. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда в складі судді Павелко І. Л. від 29 березня 2023 року:
позов ОСОБА_2 задоволено;
стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь та на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), починаючи стягнення з 14 грудня 2021 року щомісячно і пожиттєво;
вказано, що рішення суду в частині стягнення аліментів звернути до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць;
вирішено питання про розподіл судових витрат.
1.2. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав;
1.3. 25 жовтня 2023 року не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
1.4. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року:
апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кузнєцова О. П., на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 березня 2023 року та ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2023 року закрито.
1.5. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:
судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є рідною бабою відповідача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дочки позивачки ОСОБА_4 та свідоцтвом про народження онука ОСОБА_3 (а.с.4,5). Відповідно до статті 266 СК України повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати ї належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, предметом спору є обов`язок утримувати близьких членів родини;
правовідносини щодо сплати аліментів мають місце виключно між платником аліментів, у даному випадку відповідачем ОСОБА_3 та отримувачем аліментів - позивачем ОСОБА_2 ;
апеляційний суд вважав, що ОСОБА_1 , яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 09 листопада 2015 року, і має від нього дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21 червня 2015 року і до досягнення повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 58-59), не має жодного відношення до спірних правовідносин по сплаті аліментів відповідачем на утримання рідної бабусі;
оскаржуючи рішення суду у цій справі ОСОБА_1 вважала, що цим рішенням її права та інтереси можуть бути порушеними у майбутньому з огляду на те, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягнуті з нього на користь ОСОБА_1 на утримання дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
на час звернення з апеляційною скаргою питання про права та інтереси ОСОБА_1 не вирішувались, що є визначальним для звернення з апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі, відповідач продовжує сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, а доводи апеляційної скарги зводяться до того, що права та інтереси особи можуть бути порушені у разі, якщо позов ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів буде задоволено;
за таких обставин під час апеляційного розгляду цієї справи встановлено, що оскарженим рішенням суду першої інстанції не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , а тому відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.
2. 08 лютого 2024 року ОСОБА_1 через Електронний суд подала касаційну скаргу, яка підписана адвокатом Кузнєцовою О. П., в якій просила:
скасувати оскаржену ухвалу апеляційного суду,
справу направити на новий апеляційний розгляд.
2.1. Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що: спір між сторонами у справі № 04/7235/22 має очевидно штучний характер і про це може свідчити наступне: позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позов про стягнення аліментів на утримання саме з відповідача, свого онука, при тому що має чоловіка, та працездатних сина і дочку які за законом зобов`язані її утримувати; відповідач не заперечував проти позову і одразу подав заяву про його визнання, незважаючи на обставини зазначені вище; відповідач має обов`язок по сплаті щомісячно аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання їх дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але при цьому не заперечив щодо розміру стягуваних з нього аліментів та свого поганого матеріального стану. Натомість майже одразу після набрання рішенням по справі № 404/7235/22 сили (через місять після вступу в силу), а саме 06 червня 2023 року звернувся до Ленінського районного суду у м. Дніпропетровську із позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини посилаючись на погіршення свого матеріального стану зумовленого потребою сплачувати аліменти на утримання бабусі ОСОБА_2 .
3. ОСОБА_2 , є рідною бабусею відповідача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження доньки позивачки ОСОБА_4 та свідоцтвом про народження онука ОСОБА_3 .
3.1. У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
3.2. В суді першої інстанції позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився та надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.
3.3. Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено частково;
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21 травня 2015 року до досягнення повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
в іншій частині позовних вимог, розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрованого 01 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського обласного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 63, відмовлено;
роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення з цією позовною заявою до суду після досягнення дитиною одного року, тобто після 10 жовтня 2015 року.
4.1. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.
4.2. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).
4.3. Слід розмежовувати матеріальну та процесуальну добру совість як за сферою застосування, так і наслідками. Матеріальна добра совість регулюється, зокрема, пунктом 6 статті 3 ЦК України, а процесуальна, зокрема, статтею 44 ЦПК України (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року в справі № 532/1550/23 (провадження № 61-4145сво24)).
4.4. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами (частина перша статті 44 ЦПК України).
4.5. Процесуальному праву притаманний принцип процесуальної доброї совісті. Проявом принципу процесуальної доброї совісті є те, що особа (зокрема, позивач) навряд чи може висувати твердження несумісні з тією позицією, яка зайнята нею в судовому процесі, що вже відбувся. Принцип процесуальної доброї совісті навряд чи має толерувати непостійність учасників процесу, а навпаки покликаний забезпечити послідовну поведінку учасників спору. Адже суд не є місцем для «безцеремонної процесуальної гри». Правопорядок не може допускати ситуації, за яких особа наполягає в різних судових процесах на правдивості протилежних одне одному тверджень задля просування власних інтересів (див., постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2024 року в справі № 229/7156/19 (провадження № 61-4283св24), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року в справі № 532/1550/23 (провадження № 61-4145сво24)).
4.7. Касаційний суд вже звертав увагу, що учасники цивільного обороту доволі часто намагаються використовувати правомірний цивільно-правовий інструментарій (зокрема, позов про стягнення аліментів) для унеможливлення чи ускладнення виконання судового рішення про стягнення боргу, тобто з неправомірною метою, не для забезпечення визначеності в приватних відносинах, захисту прав та інтересів. Очевидно, що суд не є місцем для «безцеремонної процесуальної гри». Якщо «пов`язані» чи «афілійовані» особи, наприклад, родичі, колишні члени подружжя, ініціюють, зокрема, справу про стягнення аліментів для унеможливлення чи ускладнення виконання судового рішення, формування пасиву (боргів), виключення певного майна з під звернення стягнення на час виконання судового рішення, якщо стягнення аліментів направлене на недопущення звернення стягнення на майно боржника, створення переваг у черговості розподілу стягнутих з боржника грошових сум, такі учасники діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора (стягувача). Тому в такому разі відбувається використання позову про стягнення аліментів не для захисту прав та інтересів, і судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора (стягувача) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2024 року в справі № 501/3714/22 (провадження № 61-607св24)).
4.8. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер (пункт 3 частини другої статті 44 ЦПК України).
4.9. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу (частина шоста статті 263 ЦПК України).
4.10. Слід зауважити, що:
потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідки щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу;
учасники цивільного обороту доволі часто намагаються використовувати правомірний цивільно-правовий інструментарій (зокрема, позов про стягнення аліментів) з неправомірною метою, не для забезпечення визначеності в приватних відносинах, захисту прав та інтересів;
очевидно, що суд не є місцем для «безцеремонної процесуальної гри». Якщо «пов`язані» чи «афілійовані» особи, наприклад, родичі (зокрема, внук і бабуся), колишні члени подружжя, ініціюють, зокрема, штучний позов про стягнення аліментів з метою створення передумов для зменшення розміру аліментів, то такі учасники діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора (стягувача). Тому в такому разі відбувається використання позову про стягнення аліментів не для захисту прав та інтересів, і судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора (стягувача).
4.13. Європейський суд з прав людини вказує, що «принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником» (MALA v. UKRAINE, № 4436/07, § 48, ЄСПЛ, від 03 липня 2014 року).
4.14. У справі, що переглядається:
рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 березня 2023 року задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_3 , який є її онуком, аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), починаючи стягнення з 14 грудня 2021 року щомісячно і по життєво;

при оскарженні рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 березня 2023 року, ОСОБА_1 вважала, що рішенням суду першої інстанції вирішувалося питання про її права та інтереси, оскільки, зокрема, спір між сторонами у справі № 404/7235/22 має очевидно штучний характер і про це може свідчити наступне: позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позов про стягнення аліментів на утримання саме з відповідача, свого онука, при тому що має чоловіка, та працездатних сина і дочку які за законом зобов`язані її утримувати; відповідач не заперечував проти позову і одразу подав заяву про його визнання, незважаючи на обставини зазначені вище; відповідач має обов`язок по сплаті щомісячно аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання їх дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але при цьому не заперечив щодо розміру стягуваних з нього аліментів та свого поганого матеріального стану. Натомість майже одразу після набрання рішенням по справі № 404/7235/22 сили (через місять після вступу в силу), а саме 06 червня 2023 року звернувся до Ленінського районного суду у м. Дніпропетровську із позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини посилаючись на погіршення свого матеріального стану зумовленого потребою сплачувати аліменти на утримання бабусі ОСОБА_2 (а. с. 46 зворот);

при закритті апеляційного провадження апеляційний суд зазначив, що на час звернення з апеляційною скаргою питання про права та інтереси ОСОБА_1 не вирішувались, що є визначальним для звернення з апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі, відповідач продовжує сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, а доводи апеляційної скарги зводяться до того, що права та інтереси особи можуть бути порушені у разі, якщо позов ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів буде задоволено. Тому відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю;

аналіз матеріалів справи свідчить, що: 14 грудня 2022 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів (а. с. 1); позивачка в позові вказувала про те, що в досудовому порядку даний спір урегулювати не вдалося (а. с. 1, зворот); 31 січня 2023 року відповідач ОСОБА_3 подав заяву, якій вказано, що «..позовні вимоги визнаю в повному обсязі та прошу їх задовольнити. Не заперечую щодо стягнення з мого доходу аліментів на утримання моєї бабусі ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини від доходу» (а. с. 18); 06 березня 2023 року відповідач ОСОБА_3 подав заяву, якій вказано, що «..позовні вимоги визнаю в повному обсязі та прошу їх задовольнити. Не заперечую щодо стягнення з мого доходу аліментів на утримання моєї бабусі ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини від доходу» (а. с. 28);

апеляційний суд не врахував, що учасники цивільного обороту доволі часто намагаються використовувати правомірний цивільно-правовий інструментарій (зокрема, позов про стягнення аліментів) з неправомірною метою, не для забезпечення визначеності в приватних відносинах, захисту прав та інтересів. Очевидно, що суд не є місцем для «безцеремонної процесуальної гри». Якщо «пов`язані» чи «афілійовані» особи, наприклад, родичі (зокрема, внук і бабуся), колишні члени подружжя, ініціюють, зокрема, штучний позов про стягнення аліментів з метою створення передумов для зменшення розміру аліментів, то такі учасники діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора (стягувача). Тому в такому разі відбувається використання позову про стягнення аліментів не для захисту прав та інтересів, і судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора (стягувача);

апеляційний суд не звернув уваги, що законодавець імперативно визначив необхідність здійснювати відхилення доводу (аргументу) апеляційної скарги чи відзиву, з яким апеляційний суд не погоджується. При цьому не має значення, чи стосується такий довід (аргумент) судового рішення по суті, чи тільки процесуального питання. Як свідчить аналіз оскарженої ухвали в ній відсутня відповідь на важливий та доречний аргумент апеляційної скарги про штучний характер пред`явленого позову.

4.15. За таких обставин апеляційний суд доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 по суті не перевірив та зробив передчасний висновок про закриття апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

4.16. Як апеляційний суд, так Об`єднана палата, проігнорували конкретний, доречний та важливий довід як апеляційної, так і касаційної скарги, щодо штучного позову.

5. Тому Об`єднаній палаті належало:

зробити висновок про те, що:

«потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідки щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу.

Учасники цивільного обороту доволі часто намагаються використовувати правомірний цивільно-правовий інструментарій (зокрема, позов про стягнення аліментів) з неправомірною метою, не для забезпечення визначеності в приватних відносинах, захисту прав та інтересів.

Очевидно, що суд не є місцем для «безцеремонної процесуальної гри». Якщо «пов`язані» чи «афілійовані» особи, наприклад, родичі (зокрема, внук і бабуся), колишні члени подружжя, ініціюють, зокрема, штучний позов про стягнення аліментів з метою створення передумов для зменшення розміру аліментів, то такі учасники діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора (стягувача). Тому в такому разі відбувається використання позову про стягнення аліментів не для захисту прав та інтересів, і судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора (стягувача)»;

касаційну скаргу задовольнити;

постанову ухвалу апеляційного суду скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. І. Крат