Рішення

Іменем України

01 травня 2024 року місто Чернігів

Справа №751/2085/24

Провадження №2/751/880/24

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Клименко К. Є.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад»

представник позивача Давиденко Віктор Віталійович

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові в режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад» про стягнення коштів,

Встановив :

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад» про стягнення коштів в сумі 3 805 374 грн 63 коп, з яких 2 594 630,00 грн безпідставно набутих коштів, 217 096,67 грн 3% річних, 993 647,96 грн інфляційних втрат, а також судових витрат (а.с.1-10).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем укладено попередній договір №231030 від 01.04.2021, за умовами якого відповідач зобов`язався укласти договір купівлі-продажу квартири, протягом 30 днів після введення будинку в експлуатацію та отримання всіх правовстановлюючих документів. За вказаним договором сплатив відповідачу грошові кошти. Проте відповідач свої зобов`язання за попереднім договором не виконав, будинок не ввів в експлуатацію та не уклав нотаріальний договір купівлі-продажу квартири. Отже, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, а тому грошові кошти передані позивачем за нікчемними правочинами підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання просить стягнути з нього інфляційні втрати та три проценти річних.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 05 березня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду та призначив підготовче судове засідання.

У встановлений судом строк від представника відповідача надійшов відзив (а.с.49-55), відповідно до якого просив відмовити у задоволені позовних вимог повністю, оскільки вони є безпідставними та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначає, що введення в країні воєнного стану вплинуло на виконання зобов`язання суб`єктом господарювання, але наразі будівництво будинку продовжується. Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, згідно якого позичальник звільняється від визначеної ст. 625 ЦК України відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене поширюється й на інші правовідносини, де можливе застосування відповідальності за ст. 625 ЦК України. Зазначав, що до укладеного попереднього договору №231030 від 01.04.2021 не можуть бути застосовані наслідки недійсності правочину.

Отримавши відзив, позивач подав відповідь на відзив (а.с.33-35), де зазначив, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.02.2024 у справі №910/3831/22 визначено, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає у особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

Ухвалою суду від 03.04.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою суду від 03.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений, про поважні причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд ухвалив проводити розгляд справи без участі представника відповідача на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «Єлецький Посад» є організація будівництва будівель (а.с.29-30).

01 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Єлецький Посад» укладено попередній договір № 231030, за умовами якого продавець зобов`язався укласти договір купівлі-продажу квартири (загальною площею 112,81 кв.м, номер 3-В на АДРЕСА_1 ) протягом 30 днів після введення будинку в експлуатацію та отримання всіх правовстановлюючих документів, а покупець зобов`язується купити зазначену квартиру в порядку та на умовах зазначених в договорі. Орієнтована дата введення будинку в експлуатацію I квартал 2022 року. Сторони погодили, що загальна вартість квартири становить 2 594 630,00 грн (а.с.11-15).

Технічна специфікація квартири наведена в додатку №1, план типового поверху на якому знаходиться квартира наведена в додатку №2, що є невід`ємними частинами договору (а.с.16-17).

Згідно копій квитанцій ОСОБА_1 за квартиру згідно договору № 231030 від 01.04.2021 року сплатив 01.04.2021 - 1 249 650,00 грн, 29.06.2021 - 600 000,00 грн, 02.07.2021 - 744 980,00 грн, що загалом становить 2 594 630,00 грн (а.с.18-20).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що загальний розмір інфляційних втрат за період з квітня 2021 до червня 2021, а також з липня 2021 до січня 2024 становить 993 647,96 грн; три проценти річних на сплачені кошти за вказаним попереднім договором з наступного дня після сплати коштів до 01.03.2024 становлять 217 096,67 грн (а.с.4-5).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина 1 статті 11 ЦК України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (частина перша статті 635 ЦК України).

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України, нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Вказані положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Із системного аналізу наведених норм права випливає, що попередній договір №231030 від 01.04.2021 був обумовлений наявністю у сторін наміру щодо укладення в подальшому договору купівлі-продажу нерухомого майна, який згідно з положеннями частини першої статті 657 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню

Однак сторони уклали такий договір у простій письмовій формі, без його нотаріального посвідчення.

Отже, вказаний договір за формою не відповідає вимогам, встановленим законом до основного договору, тому недотримання сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення попереднього договору вказує про його нікчемність відповідно до частини першої статті 220 ЦК України.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони.

Ураховуючи те, що грошові кошти у розмірі 2 594 630,00 грн були передані позивачем відповідачу за попереднім договором купівлі-продажу нерухомості від 01.04.2021, який в силу закону є нікчемним та не створює юридичних наслідків, суд дійшов висновку, що вказані кошти підлягають поверненню ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Отже, дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15, від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18, а також у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №908/2552/17.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів, яке виникло на підставі ст. 1212 ЦК України, а відтак наявні підстави для нарахування 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо відсутності підстав для нарахування у період воєнного стану 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, з огляду на наступне.

Відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Водночас вказана норма звільняє від відповідальності за ст. 625 ЦК України у разі порушення не будь-якого грошового зобов`язання, а лише зобов`язання, за яким позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем).

У даній справі правовідносини між сторонами виникли з інших підстав, не пов`язаних з наданням кредиту чи позики, а тому відповідач не звільняється від передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності.

Визначаючи розмір інфляційних втрат слід помножити суму заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Так за період з квітня 2021 до червня 2021 року інфляційне збільшення з суми боргу 1 249 650 грн становить 2 499,30 грн (1249650х1,002-1 249650);

за період з липня 2021 до січня 2024 року інфляційне збільшення з суми боргу 2 594 630 грн становить 991 148,66 грн (2594630х1,382-2594630).

Загальна сума інфляційних втрат за період з квітня 2021 до січня 2024 становить 993 647,96 грн (991 148,66 +2499,30).

Також, за період з 02.04.2021 до 01.03.2024, наступний розрахунок 3% річних від простроченої суми: сума боргу х 3% / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення, тобто:

за період з 02.04.2021 до 29.06.2021 року (89 днів) штрафні санкції з суми боргу 1 249 650 грн становлять 9 141,28 грн (1 249 650 х 3%х89/365);

за період з 30.06.2021 до 02.07.2021 року (3 дні) штрафні санкції з суми боргу 1 849 650 грн становлять 456,08 грн (1 849 650 х 3%х3/365);

за період з 03.07.2021 до 01.03.2024 року (973 днів) штрафні санкції з суми боргу 2 594 630,00 грн становлять 207 499,31 грн (2 594 630,00 х 3%/365х973).

Загальний розмір 3% річних становить 217 096,67 грн ( 9 141,28 + 456,08 +207 499,31).

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подачу позову (із застосуванням коефіцієнту 0,8) в сумі 12 112,00 грн (а.с.22), які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору №28/02/24 про надання правничої допомоги від 28.02.2024 адвокатом Давиденко В.В. (а.с.8) та ордеру (а.с.10).

Позивач сплатив на користь адвоката 20 000,00 грн за надання правничої допомоги, що підтверджується платіжною інструкцією 0.0.1 від 29.02.2024 (а.с.36) та актом приймання-передачі послуг №1 (а.с.9).

Суд, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 625, 1212 ЦК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад» про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад» на користь ОСОБА_1 2 594 630 грн 00 коп безпідставно набутих коштів, 993 647 грн 96 коп інфляційних втрат, 217 096 грн 67 коп - 3% річних, а всього 3 805 374 (три мільйони вісімсот п`ять тисяч триста сімдесят чотири) грн 63 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад» на користь ОСОБА_1 12 112 грн 00 коп судового збору, 20 000 грн 00 коп витрат на правничу допомогу, а всього 32 112 (тридцять дві тисячі сто дванадцять) грн 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07.05.2024.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад» (місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, буд.11-а, )

Суддя Н. В. Маслюк