Справа № 585/109/24
Номер провадження 2/585/276/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді В.О.Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у судовому засіданні в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 і просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , зменшивши їх розмір з 1/4 до 1/6 частки, починаючи стягнення з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказав, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачем, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач має доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом ДРАЦС по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області. Відповідно до рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.02.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2016 року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки Лілії в твердій грошовій сумі, а рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2023 року по справі № 585/2339/23, відповідачем було змінено спосіб стягнення та збільшено розмір аліментів. Від попереднього шлюбу позивача з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб між якими було розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11.09.2007 року, у ОСОБА_2 є повнолітня донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 10.08.2004 року, виданого Дібрівською сільською радою Роменського району Сумської області. З 01 жовтня 2007 року і до повноліття позивач сплачував аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітків та доходів щомісячно. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2023 року по справі № 585/3217/23, було задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання до 30 червня 2026 року в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 09 серпня 2023 року. З моменту, коли було визначено розмір аліментів 1/4 від всіх видів заробітку (доходу), які стягуються на користь доньки позивача - ОСОБА_5 , змінилися істотні обставини позивача, що вплинули на його матеріальне становище. Наразі він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , був мобілізований для захисту України від російських загарбників, із попереднього місця роботи - КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат, де працював водієм. Отримував мінімальну заробітну плату. В даний час на проходженні служби його дохід дійсно збільшився до 22000,00 грн. Довідку про доходи отримати не мав змоги, так як частина знаходиться у Житомирській області, а фактично службу несе відповідач в Донецькій області. У разі його демобілізації, він повернеться на попереднє місце робити, буде мати значно менший дохід. Законом передбачено обов`язок батька сплачувати на утримання двох дітей 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), а отже позивач вважає, що частку необхідно зменшити до 1/6, зважаючи на обставини, що мають істотне значення в даному випадку. Розмір аліментів необхідно пропорційно розділити між дітьми. Дійсно, необхідно врахувати, що кількість стягувачів з позивача збільшилася, і тому вважаємо, що частку необхідно зменшити з 1/4 на 1/6. Враховуючи те, що змінилися обставини, що впливали на визначення розміру аліментів, тобто погіршився матеріальний стан позивача за рахунок того, що він почав сплачувати аліменти на повнолітню доньку, є підстави для зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 з 1/4 до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу).

Ухвалою суду від 15 січня 2024 р. вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання.

5 лютого 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначила, що ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_2 заперечує проти викладених позивачем позовних вимог, вважає їх не обґрунтованими, а обставини викладені у ній такими, що не відповідають дійсності та чинному законодавству. Дійсно, 24.07.2023 року Роменський міськрайонний суд Сумської області (суддя Каливод О.О.) прийняв рішення про стягнення з ОСОБА_2 , на її користь, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що дане рішення є законним, розмір аліментів не підлягає змінюванню, а заявлені позивачем позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів такими, що не підлягають задоволенню з наступник підстав. На сьогоднішній день батько її доньки - ОСОБА_2 платить аліменти на утримання дитини відповідно до судового рішення, що прийняте 24.07.2023 року, тобто в примусовому порядку відповідно до поданого виконавчого листа до органу виконавчої служби. Жодної копійки платник аліментів ОСОБА_2 в добровільному порядку на утримання нашої неповнолітньої дитини ні їй, як її опікуну, ні безпосередньо їхній доньці, не надавав і не надає з 22.03.2016 року. Крім того, позивач-платник аліментів, отримуючи високий дохід, умудряється не сплачувати аліменти вчасно, внаслідок чого постійно утворюється заборгованістю по півроку, по року. На даний момент її донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. На сьогоднішній день у зв`язку з воєнними діями на території України значно зросли ціни на продукти харчування, ліки, одяг, взуття. Але незалежно від цього вона купує необхідні для навчання доньки підручники, забезпечує її харчуванням, лікуванням в разі хвороби (а донька останні 3 роки постійно хворіє), одягом та взуттям. Донька відвідує танцювальний гурток, ходить до репетиторів з англійської мови, української мови та математики (так як часто хворіє та у зв`язку з цим не відвідує школу, а тому потребує додаткових занять з цих предметів), які також оплачує вона. На даний момент вона сама знаходиться в важкому матеріальному та моральному становищі. У зв`язку з введенням воєнного стану на території України вона отримує мінімальну заробітну плату. В зв`язку з цим додатково займається веденням свого підсобного господарства. Також, постійно переживаючи з приводу сварок з колишнім чоловіком щодо утримання їхньої доньки, знаходячись в складних психологічних відносинах з ним, вона почала часто хворіти, що в свою чергу потребує значних грошових витрат, адже вона повинна постійно приймати ліки та повноцінно харчуватися. При прийнятті рішення просить взяти до уваги також те, що на її утриманні перебувають її непрацездатні батьки: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які потребують її постійної матеріальної допомоги, підтримки, а також лікування у зв`язку з незадовільним станом здоров`я. Тобто, всі кошти її заробітної плати, а також кошти з ведення її підсобного господарства вона витрачає на підтримку та лікування доньки, її батьків та особисто її. Крім цього сплачує житлово - комунальні послуги будинку в якому вони проживають разом з донькою. Їхня донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно потребує медичного лікування, постійно знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря в зв`язку з тим, що майже весь час хворіє. З огляду на вищезазначене, донечка постійно потребує медичного лікування, адже кожного дня приймає відповідні ліки, вітаміни, постійно ходить на консультації і лікування до сімейного лікаря, а це потребує значних матеріальних витрат на її оздоровлення, які в даному випадку є систематичними та покладені лише на неї одну ОСОБА_2 витрачає гроші лише на свої потреби, інтересами та здоров`ям доньки не цікавиться, йому байдуже на свою доньку, хоча вона неодноразово наголошувала йому про незадовільний стан здоров`я їхньої дитини і відповідач про це знає. Однак в своєму відзиві стверджує, що має скрутне матеріальне становище, нехтуючи при цьому не лише матеріальним становищем своєї дитини, а й її здоров`ям, яка як дві краплини води схожа на рідного батька. Дані твердження відповідача обурюють не лише її як матір, а й їхню доньку, адже вони є неправдивими, не обґрунтованими, не відповідають дійсності та вводять в оману суд, її та їхню дитину. ОСОБА_2 працездатний, здоровий чоловік, заробітну плату отримує офіційно у вигляді щомісячного грошового утримання, зі слів його родичів: заробітну плату отримує високу, ще й підробляє неофіційно, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, батьки на його утриманні також не перебувають. Крім цього, отримує дохід (пай) від здачі земельних ділянок в оренду, яких у нього 2 чи 3. Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт погіршення його матеріального стану з моменту стягнення з нього аліментів. Навпаки, його дохід значно збільшився, однак позивач, з огляду на те, що до суду не подав жодних документів, що підтверджують його офіційно отримані доходи в 2023 році, приховує дійсний розмір своїх доходів. Також, аналізуючи зміст рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.10.2023 по справі №585/3217/23, яким на користь ОСОБА_7 (старшої доньки позивача) з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на період її навчання до 30.06.2026, слід вказати, що Роменським міськрайонним судом Сумської області (суддя Шульга В.О.) було взято до уваги та, в подальшому, враховано при прийнятті вищезазначеного рішення, факт стягнення з позивача ОСОБА_2 на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки аліментів в розмірі 1/4 частини від його доходу (абзац 13 сторінки 3 рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.10.2023 по справі №585/3217/23). Зазначає, що ОСОБА_2 вводить суд в оману зазначаючи в своїй позовній заяві про те, що у нього відбулися суттєві зміни його матеріального стану, які прямо впливають на сплату аліментів. По-перше, ОСОБА_2 станом на момент отримання нею позовної заяви про зменшення розміру аліментів жодних доказів про погіршення його матеріального стану чи його здоров`я ні до своєї позовної заяви, ні до суду безпосередньо для правильного вирішення даного спору та підтвердження даних обставин не надав, тобто лише його слова. Тому, підстав для стверджування позивачем про погіршення його матеріального стану не має, дані твердження є голослівними. По-друге, ОСОБА_2 має відмінний стан здоров`я. При цьому у розпорядженні і користуванні позивача знаходиться автомобіль іноземного виробництва, нового року випуску, різного роду сільськогосподарська техніка (трактори, комбайни, грузовий автомобіль), дорогий телефон та інші дорогі матеріали та обладнання. Також, крім грошового забезпечення та неофіційних доходів позивач ОСОБА_2 має дві чи три земельні ділянки, що здає в оренду. Тобто, належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища позивачем чийого здоров`я до суду не надано. З огляду на вищевикладене, можна дійти висновку, що стан здоров`я позивача - платника аліментів ОСОБА_2 не погіршився, зниження доходів позивача не відбулося, адже ОСОБА_2 має достатній офіційний та неофіційний заробіток (дохід/грошове забезпечення), тобто обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, тобто майновий стан позивача дозволяє йому сплачувати аліменти для утримання нашої спільної доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому ж розмірі, що передбачений рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.07.2023 року у справі №585/2339/23 (суддя Каливод О.О.). Також, беручи до уваги те, що позивач, крім сплати аліментів за рішенням суду, не бере жодної участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям, не приймає участі у додаткових витратах на утримання нашої дитини, на її лікування та оздоровлення, які вона потребує останнім часом, тобто фактично позивач не переймається долею своєї доньки, так як за 7 роки проживання доньки разом з нею, він ні разу не зателефонував їй, не провідав її, та з огляду на наведені нею докази, просить, залишити стягнення з ОСОБА_2 на її користь, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття. Просить суд також взяти до уваги той факт, що за останні три роки її здоров`я та здоров`я її доньки значно погіршилося, а тому значно збільшились витрати на її лікування та на лікування доньки. Крім того, на її утриманні перебувають її непрацездатні батьки, яким також потрібна її постійна матеріальна допомога та підтримка (а.с. 32-37).

9 лютого 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив в якому вона просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі. Зазначила, що 8 лютого 2024 року на поштову адресу позивачу надійшов відзив на позовну заяву, поданий відповідачкою ОСОБА_3 . З наведеними відповідачем запереченнями позивач не погоджується. Ствердження щодо заборгованості по сплаті аліментів - неправдиве. Це вбачається з довідки, виданої старшим державним виконавцем ОСОБА_10 , де зазначено останню найактуальнішу інформацію про нараховані аліменти, які позивач сплатив. Також вважає, що встановити причинно-наслідковий зв`язок між витратами на ліки та призначеннями цих препаратів сімейним лікарем або будь-яким іншим лікарем неможливо, оскільки надані товарні чеки не підкріплені призначеннями лікарів. Вважає, цей доказ неналежним. Довідка від сімейного лікаря про стан здоров`я відповідачки не є доказом того, що її хвороба не дає можливості працювати і виконувати свій обов`язок утримувати доньку. З 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. Відповідно, мінімальний гарантований розмір аліментів для дитини такого віку становить 1598 грн. Згідно довідки, виданої старшим державним виконавцем Цупро І.П., вбачається, що у грудні 2023 року було нараховано на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 35883,64 грн. У січні 2024 року нарахування найменші за весь період стягнення з моменту відкриття виконавчого провадження - 5968,60 грн., однак ця сума майже в 2 рази перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Тому, стверджувати про нехтування ОСОБА_2 матеріального становища своєї доньки є незаконним, несправедливим і хибним. Так, дійсно позивач, як батько ОСОБА_5 , зобов`язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття, не заперечує цього, проте просить звернути суд увагу, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків в рівних частинах. І позивач ставить під сумнів той факт, що відповідачка, до прикладу, у грудні 2023 року, витратила на утримання доньки 35883 грн. У власності чи в оренді у позивача відсутня будь-яка сільськогосподарська техніка, походження цієї інформації йому взагалі невідоме. Дійсно, ОСОБА_2 має у власності 2 легкових автомобіля - ВАЗ 21063 1991 року випуску та Mitsubishi outlander 2005 року випуску, проте позивач не вбачає прямого зв`язку між наявністю у нього цих автомобілів з його обов`язком сплачувати 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу), замість 1/6 частки, якої буде достатньо для задоволення потреб його неповнолітньої доньки. Позивач має на утриманні двох дітей. Необхідно врахувати, що кількість стягувачів з позивача збільшилася. Сплачувати аліменти він ні в якому разі не відмовляється, заборгованість у нього по сплаті аліментів відсутня, проте, вважає, що частка від доходу має бути зменшена. Законом передбачено обов`язок батька сплачувати на утримання двох дітей 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), а отже позивач вважає, що частку необхідно зменшити до 1/6, зважаючи на обставини, що мають істотне значення в даному випадку. Розмір аліментів необхідно пропорційно розділити між дітьми (а.с. 60-61).

23 лютого 2024 від відповідача ОСОБА_3 надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких вона просить позовні вимоги гр. ОСОБА_2 до неї, ОСОБА_3 , про змінення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши їх розмір з 1/4 до 1/6 частини починаючи стягнення з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття, що зазначені у позовній заяві, залишити без задоволення. В запереченні вказала, що зі змістом відповіді на відзив вона ознайомилась та заперечую проти викладених позивачем пояснень та міркувань, адже вважаю їх не обґрунтованими, а обставини викладені у ній такими, що не відповідають дійсності та чинному законодавству, тому у зв`язку з цим подаю наступні заперечення та пояснення. Протягом періоду з лютого 2016 року та по даний час вона, як мати, утримує неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно, вона постійно перебуває лише на її повному утриманні і всі витрати, в тому числі і додаткові також на їхню донку вона несла і несе самостійно. Чому ж тоді батько їхньої дитини - ОСОБА_2 , з лютого 2016 року та протягом 7 років не виконував свого обов`язку по утриманню їхньої доньки Лілії, який прямо передбачений законодавчими актами України, а поклав даний обов`язок лише на неї одну? Чому не цікавився тим, що на утримання їхньої дитини вона за 7 років витрачала значно більші кошти чим він їй сплачував відповідно до рішення суду, ще й маючи при цьому заборгованість з виплати аліментів? Чому надає до суду документи про сплату аліментів на утримання їхньої доньки лише за останні три місяці, не зазначаючи при цьому які аліменти він сплачував до моменту їх збільшення в 2023 році??? Наголошує, що батько дитини ОСОБА_2 не спілкується з донькою ні по телефону, ні смс, ні особисто; зовсім не цікавиться ні життям, ні навчанням, ні здоров`ям своєї доньки, хоча ОСОБА_12 постійно телефонує до батька, який зачасту просто ігнорує телефонні дзвінки, не хоче відповідати на них: це відбувається і зараз і так було протягом 7 років. Слід зазначити, що їхня донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно потребує медичного лікування. Так, ОСОБА_5 постійно знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря починаючи з 6-річного віку в зв`язку з тим, що майже весь час хворіє. З огляду на вищезазначене, донечка постійно потребує медичного лікування, адже кожного дня приймає відповідні ліки, вітаміни, постійно ходить на консультації і лікування до сімейного лікаря та до інших лікарів, а це потребує значних матеріальних витрат на її оздоровлення, які в даному випадку є систематичними та покладені лише на неї одну. Вона неодноразово зазначала про це позивачу ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, зазначала про дані обставини в судовому засіданні по стягненню аліментів в 2016 році, вказувала на те, що на підтвердження даних обставин може надати, крім довідок з лікувальної установи, інші чеки та квитанції про придбання для доньки лікарських засобів. Однак, батько дитини не звертав на це ніякої уваги, йому було байдуже на здоров`я доньки, адже був зайнятий влаштуванням свого особистого життя. Тому, з 2016 року лише на неї одну покладався обов`язок щодо утримання доньки ( в тому числі і додаткові витрати на доньку), а також обов`язок на підтримання рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку нашої доньки. Чому ж батько дитини - ОСОБА_2 , ще з 2016 року не знав, про те що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків в рівних частинах??? Чому лише вона одна самостійно утримувала дитину до 2023 року? Чому не допомагав і не надавав кошти на додаткові витрати? Чому не цікавився скільки коштів витрачається на утримання неповнолітньої дівчинки з 2016 року по 2023 рік? Чому не цікавився чи одягнена дитина, чи взута, чи повноцінно харчується, чи здоровою себе почуває, чи навчається в школі, чи є в дитини таланти та здібності ??? Чому почав цікавитися тим, куди вона витрачає кошти, які він сплачує в рахунок аліментів на утримання своєї ж доньки ОСОБА_5 , лише тоді, коли почав перебувати в ЗСУ і отримувати значне грошове забезпечення?? Вона в даний момент знаходиться в важкому матеріальному та моральному становищі. Постійно переживаючи з приводу сварок з колишнім чоловіком, знаходячись в складних психологічних відносинах з ним, почала часто хворіти, а тому повинна приймати приписані їй ліки, що в свою чергу потребує значних грошових витрат. У зв`язку з цим, вона витрачає значні грошові кошти на своє лікування, сплачує житлово - комунальні послуги на утримання будинку в якому проживає разом з їхньою дитиною та інші непередбачувані витрати. При прийнятті рішення просить також взяти до уваги те, що на її утриманні перебувають її непрацездатні батьки, які потребують її постійної матеріальної допомоги, підтримки, а також лікування у зв`язку з незадовільним станом здоров`я. На підставі вищезазначеного, просить суд звернути увагу на стан здоров`я їхньої дитини та на вищевказані обставини, які були зазначені нею та доводи, які мають істотне значення в даній справі і які вказують на зміну її матеріального становища. Аналізуючи зміст відповіді на відзив позивача ОСОБА_2 , позивач не надав жодних належних та допустимих доказів, що стверджували б та підтверджували б факт погіршення його матеріального чи фізичного стану з моменту стягнення з нього аліментів. ОСОБА_2 працездатний, здоровий чоловік, заробітну плату отримує офіційно у вигляді щомісячного грошового утримання, зі слів його родичі в: заробітну плату отримує високу, ще й підробляє неофіційно, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, батьки на його утриманні також не перебувають. Крім цього, отримує дохід (пай) від здачі земельних ділянок в оренду, яких у нього 2 чи З, про які навіть не зазначає в своїй позовній заяві, а також не спростовує факт отримання ним вищевказаного доходу у своїй відповіді на відзив, що в свою чергу вказує на правдивість зазначеного факту. Позивач, з огляду на те, що до суду не подав жодних документів, що підтверджують його офіційно отримані доходи в 2023 році, навпаки, приховує дійсний розмір своїх доходів. Зазначає, що можливо у позивача і немає права власності на різного роду сільськогосподарську техніку (трактори, комбайн, грузовий автомобіль), однак дана техніка дійсно знаходиться у розпорядженні і користуванні позивача адже позивач неофіційно взяв у оренду земельні ділянки людей, які обробляв у 2022-2023 роках. Отже, беручи до уваги те, що позивач, крім сплати аліментів за рішенням суду, не бере жодної участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям, не приймає участі у додаткових витратах на утримання їхньої дитини, на її лікування та оздоровлення, які вона потребує останнім часом, тобто фактично позивач не переймається долею своєї доньки, так як за 7-8 років проживання доньки разом з нею, він ні разу не зателефонував їй, не провідав її, та з огляду на наведені нею докази, просить залишити стягнення з ОСОБА_2 , на її користь, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття (а.с. 68-72).

Ухвалою суду від 4 березня 2024 р. підготовче провадження у справі закрито, та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій клопотала провести розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2023 року по справі № 585/2339/23, збільшено розмір аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення з розміру 800,00 грн. щомісячно та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня вступу рішення суду в законну силу (а.с. 10-11).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2023 року по справі № 585/3217/23, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_7 у розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період її навчання в Приватному вищому навчальному закладі Європейський університет, починаючи стягнення з 09 серпня 2023 року до 30 червня 2026 року (а.с. 12-13).

Як вбачається з довідки виданої т.в.о. начальника штабу військової частини НОМЕР_4 від 02.03.2023 року № 5/2198, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 (а.с.9)

З інформації про реєстрацію місця проживання особи № 10-15/20 від 05.09.2022 року наданої Хмелівською сільською радою Роменського району Сумської області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.39).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 07.07.2008 року, виданого відділом ДРАЦС по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, вбачається, що ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 і її батьками в свідоцтві вказані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_13 (а.с.41).

Згідно з довідкою №02-25/51 від 31.01.2024 року виданої виконавчим комітетом Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом зі своєю донькою гр. ОСОБА_5 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться на її утриманні (а.с.42).

Як вбачається з довідки №27 від 31.01.2024 року виданої сімейним лікарем Хмелівської амбулаторії КНП «ЦПМСД» Андріяшівської та Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, ОСОБА_5 знаходиться на диспансерному обліку в лікаря Хмелівської амбулаторії, з діагнозом: « ГРВІ більше 5 разів на рік. Являється часто хворіючою дитиною» потребує амбулаторного та стаціонарного лікування (а.с. 43).

Відповідно довідки №28 від 31.01.2024 року виданої сімейним лікарем Хмелівської амбулаторії КНП «ЦПМСД» Андріяшівської та Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку в лікаря Хмелівської амбулаторії, з діагнозом: « Вторинна артеріальна гіпертензія ст.2 ст. 32 ризик 3» потребує амбулаторного та стаціонарного лікування (а.с. 44).

Товарними чеками ТОВ «Подорожник» підтверджується придбання ліків: 08.12.2023 року 1776,00 грн., 27.06.2023 року 3784 грн., 10.07.2023 року 2326,00 грн., 27.10.2023 року 472,00 грн., 08.11.2023 року 2172 грн.( а.с. 45-46).

З пенсійного посвідчення вбачається, що ОСОБА_8 отримує пенсію за віком (а.с. 47).

Згідно довідки, виданої старшим державним виконавцем Цупро І.П., вбачається, що з моменту відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 були перераховані аліменти на користь ОСОБА_3 в слідуючих розмірах: 25.10.2023 р.- 5172,79 грн., 01.11.2023 р. 5171,25 грн., 22.11.2023 р. 5968,60 грн., 01.12.2023 р. 10733,42 грн., 26.12.2023 р. 19181,62 грн., 02.01.2024 р. 2888,04 грн., 04.01.2024 р. 3080,56 грн., 01.02.2024 р. 14185,53 грн. (а.с. 62).

Відповідно довідки, виданої старшим державним виконавцем Цупро І.П., вбачається, що з моменту відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 були перераховані аліменти на користь ОСОБА_7 в слідуючих розмірах: 02.01.2024 р. 2819,04 грн., 24.01.2024 р. 2946,57 грн., 01.02.2024 р. 14185,52 грн. (а.с. 63).

Згідно копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 12.03.2024 року № 151 вбачається, що ОСОБА_2 звільнено у запас у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною (а.с. 87).

З довідки № 3/320 від 25.03.20024 року вбачається, що ОСОБА_2 з 25.03.2024 року працює інструктором з трудової терапії в КУСОР «Хмелівський психоневрологічний інтернат» з тарифним окладом 6150,00 грн. (а.с. 88).

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. ст. 76-78, ст. 81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ст. 7 Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2024 рік" прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 січня 2024 року встановлений в розмірі - 3196 грн.

За таких обставин, вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає позов необґрунтованим і не знаходить підстав для його задоволення.

Позивачем не доведено, що розмір аліментів які з нього стягуються на утримання доньки ОСОБА_5 є надмірним. Наявність на утриманні позивача ще однієї дитини на утримання якої він сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно не є підставою для зменшення розміру аліментів іншій неповнолітній дитині з розміру 1/4 до 1/6 його заробітку.

При цьому суд також враховує ту обставину що розмір заробітку позивача становить 6150 грн., отже, 1/6 частина заробітку буде становити 1025 грн., а частина заробітку 1537 грн., з чого вбачається, що в будь-якому випадку, розмір аліментів, в частці від заробітку позивача буде меншим ніж визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Крім цього, суд враховує і ту обставину, що у позивача вірогідно існують інші доходи, про які він не вказав у позовній заяві, проте, про вказану обставину, повідомила відповідач, але позивач не спростував доводів відповідача в цій частині і не надав доказів про відсутність у нього інших прибутків.

Крім цього, чинним законодавством визначений мінімальний розмір аліментів, які можуть стягуватися на утримання дитини відповідного віку, проте максимальний розмір аліментів чинним законодавством не обмежений. Тобто, вирішуючи спір щодо розміру аліментів, суд має виходити з вимог чинного законодавства та з загальних засад справедливості. За встановлених обставин суд вважає не справедливим зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/6 частки заробітку позивача.

Сукупність встановлених обставин позбавляє суд можливості дійти обґрунтованого висновку, що у позивача після винесення рішення про стягнення аліментів відбулися зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, які можна вважати підставою для зміни розміру аліментів.

Приймаючи таке рішення, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п.90) , і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Керуючись ст. ст. 180, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментіввідмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга