Справа № 342/358/24
Провадження № 2/342/279/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Гайдича Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20.01.1989 право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4 . Право власності зареєстроване на підставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ за реєстровим № 340 від 20.01.1989. У АДРЕСА_2 . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,20 га. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 368146615 від 01.03.2024 право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , не зареєстроване. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 86,2 кв.м, житловою 48,9 кв.м, господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 174412 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації.

Голова колгоспного двору ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За заповітом, посвідченим 22.07.2009 секретарем виконкому Вікнянської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 11, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та жителька с. Вікно, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі належну їй частину житлового будинку, надвірних споруд у АДРЕСА_1 , земельний пай заповіла позивачці ОСОБА_1 .

На час смерті ОСОБА_4 разом з нею проживали позивачка ОСОБА_1 та внук відповідач ОСОБА_3 .

З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Яшана Р.Р., де була заведена спадкова справа. Однак, нотаріус постановою від 19.02.2024 відмовив їй у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію цього господарства, як колгоспного двору, без визначення часток членів двору.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Станом на 15.04.1991 у житловому господарстві у АДРЕСА_1 проживали: голова домогосподарства ОСОБА_4 , позивачка ОСОБА_1 , внук ОСОБА_2 , внук ОСОБА_3 . Ніхто з перелічених осіб не звертався за виділом частки у колгоспному дворі.

Спадкодавець ОСОБА_4 залишила на користь позивачки заповіт. Позивачка проживала із спадкодавцем на час її смерті та реалізувала свої спадкові права за заповітом, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору без виділу часток його членів, у зв`язку з чим звернулася до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 15.03.2024 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідачі: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 22.03.2024 подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та просять визнати за кожним з них право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Зустрічний позов мотивований тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4 . Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у даному житловому господарстві проживали: голова домогосподарства ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , внук ОСОБА_2 та внук ОСОБА_3 . Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належав чотирьом членам колгоспного двору по 1/4 частці кожному. Відповідачці за зустрічним позовом належить 1/4 частка житлового господарства, як члену колгоспного двору, 1/4 частку вона успадкувала на підставі заповіту ОСОБА_4 , тому їй буде належати 1/2 частка житлового господарства. Відповідно, позивачам за зустрічним позовом, як членам колгоспного двору, належить по 1/4 частці кожному.

Позивачі за зустрічним позовом не претендують на свої частки у колгоспному дворі, розташованому за вищевказаною адресою, однак для того, щоб офіційно зареєструвати у державного реєстратора свою відмову від права спільної сумісної власності на це майно, повинні спочатку зареєструвати своє право на це майно.

Ухвалою суду від 25 березня 2024 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 11.04.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Позивачка-відповідачка у заяві, поданій до суду разом із позовною заявою, просила судовий розгляд справи проводити без її участі, зазначивши, що позов підтримує.

Відповідачі-позивачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у зустрічному позові просили судовий розгляд справи (підготовче та судові засідання) проводити без їх участі на підставі поданих письмових доказів. При вирішенні первісного позову визнають, що ОСОБА_1 належить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 20 січня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 241 від 14 грудня 1988 р., вбачається, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, службових будівель та споруд, розташоване у АДРЕСА_3 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .

Вулиця Любимцева у с. Вікно перейменована на АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 3-63, виданою 07.02.2024 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.

Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Копією витягу з погосподарської книги Вікнянської сільської ради за 1991-1995 роки, виданою Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , - «колгоспники».

Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Станом на 15.04.1991 по АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова домогосподарства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; тип двору колгоспний, що стверджується довідкою № 3-112, виданою 04.03.2024 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Із копії витягу з погосподарської книги Вікнянської сільської ради за 1991-1995 роки, виданої Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради, слідує, що у житловому господарстві по АДРЕСА_1 проживали: голова сім?ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невістка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, у погосподарській книзі допущено помилку у записі про те, що ОСОБА_1 є невісткою ОСОБА_4 ; фактично ОСОБА_1 була невісткою ОСОБА_6 рідної сестри ОСОБА_4 , яка власних дітей не мала та проживала із ОСОБА_1 , про що свідчить довідка № 3-121, видана 06.03.2024 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення колгоспних дворів) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Частки всіх членів колгоспного двору є рівними (ст.123 цього ж Кодексу).

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/4 кожному.

За заповітом, посвідченим 22.07.2009 секретарем виконкому Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 11, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та жителька с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право; належну їй частину житлового будинку, надвірних споруд, які знаходяться у АДРЕСА_1 ; земельний пай заповіла ОСОБА_1 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 47515651 (номер в реєстрі нотаріальних дій 11), що стверджується копією витягу № 24540445 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданого 20.08.2010 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 5 від 12.04.2010, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12 квітня 2010 р. Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) проживала та була зареєстрована в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується довідкою № 3-111, виданою 04.03.2024 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Із копії спадкової справи № 17/2010, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшаном Р.Р., вбачається, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (20.08.2010). Копією Витягу № 24540454 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 20.08.2010 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 49814216 (номер у нотаріуса 17/2010), спадкодавець ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_4 та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Пережившого подружжя у померлої немає.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору.

Підставою звернення позивачки-відповідачки ОСОБА_1 до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. № 76/02-31 від 19.02.2024 про відмову у вчиненні нотаріальних дій їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , з посиланням на те, що документи, які підтверджують право власності на вищезгаданий житловий будинок видано на ім?я ОСОБА_4 , як голові колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити її частку в житловому будинку та видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 01.09.2023, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1970 р., господарські будівлі та споруди в 1984, 1990, 1991 роках.

Ринкова вартість житлового будинку «А» (згідно технічного паспорту загальною площею 86,2 кв.м, житловою площею 48,9 кв.м, рік спорудження 1970), господарських будівель і споруд, що знаходяться за вищевказаною адресою, станом на 14.09.2023 становить 174412 грн, що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 14092023_01166/С, складеного ФОП ОСОБА_7 .

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці орієнтовною площею 0,20 га, що підтверджується довідкою № 3-62, виданою 07.02.2024 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 368146615, сформованої 01.03.2024, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_4 , як голові колгоспного двору, 20.01.1989 був виданий документ, що посвідчував її право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав їй, позивачці-відповідачці ОСОБА_1 , та відповідачам-позивачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/4 кожному, як членам колишнього колгоспного двору.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, успадкувала після смерті ОСОБА_4 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , однак, через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлої у ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану частку нерухомого майна.

Крім того, позивачці-відповідачці ОСОБА_1 належить 1/4 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/4 (1/2) частки.

Також судом встановлено, що відповідачі-позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 правомірно набули право власності кожен на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач-позивач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач-позивач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено 07.05.2024.

Суддя: Гайдич Р. М.