РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4900/24

Номер провадження 2/495/2941/2024

11 червня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Савицького С.І.,

при секретарі - Гасанзаде М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровську в спрощеному позовному провадженні цивільну справуза позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 29 травня 2024 року до суду з позовом доОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 17 грудня 2021 року між ним та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з цим договором позивач ОСОБА_1 придбав нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,82 кв.м, житловою площею 23,85 кв.м.

Те, що зазначене вище нерухоме майно належало відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 підтверджується, зокрема Свідоцтвом про право власності на житло, виданого 10 травня 1994 року Органом приватизації державного житлового фонду квартирно-експлуатаційної частини на підставі розпорядження від 10.05.1994 року №577.

Вищезазначений об`єкт нерухомого майна позивачем був придбаний у відповідачів за 110000,00 грн., які відповідачі отримали під час підписання договору.

На час укладення зазначеного вище договору, сторони мали намір протягом 60 днів зареєструвати договір купівлі-продажу квартири у встановленому чинним законодавством порядку, однак внаслідок непереборних обставин відповідачі змушені були виїхати за межі країни та зв`язок з ними втрачений.

Станом на теперішній час позивач ОСОБА_1 має намір розпоряджатися належним йому нерухомим майном на підставі зазначеного вище правочину, однак сторона відповідачів ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна, тому позивач змушений звертатися до суду з метою захисту своїх законних прав та інтересів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилась, проте надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилась, проте надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 17 грудня 2021 року між ним та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з цим договором позивач ОСОБА_1 придбав нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,82 кв.м, житловою площею 23,85 кв.м.

Те, що зазначене вище нерухоме майно належало відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 підтверджується, зокрема Свідоцтвом про право власності на житло, виданого 10 травня 1994 року Органом приватизації державного житлового фонду квартирно-експлуатаційної частини на підставі розпорядження від 10.05.1994 року №577.

Вищезазначений об`єкт нерухомого майна позивачем був придбаний у відповідачів за 110000,00 грн., які відповідачі отримали під час підписання договору.

На час укладення зазначеного вище договору, сторони мали намір протягом 60 днів зареєструвати договір купівлі-продажу квартири у встановленому чинним законодавством порядку, однак внаслідок непереборних обставин відповідачі змушені були виїхати за межі країни та зв`язок з ними втрачений.

Станом на теперішній час позивач ОСОБА_1 має намір розпоряджатися належним йому нерухомим майном на підставі зазначеного вище правочину, однак сторона відповідачів ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна.

Відповідно до ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець передає майно (товар) у власність іншій стороні покупцю, а покупець приймає і сплачує за нього визначену грошову суму.

Згідно з ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що сторонами були виконані усі істотні умови договору, а також що майно було правомірно придбано позивачем, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 9-13,76-83, 95, 128-131, 133, 141, 206, 211, 247, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.15, 16, ч.2 ст.220, 316-317, 334, 638, 655 Цивільного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 17 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,82 кв.м, житловою площею 23,85 кв.м..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Савицький С.І.