БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/148/24
№ провадження 2-о/356/7/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2024 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшученко І. О.

за участю секретаря Хоменко Т. А.

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, Березанська міська рада Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із вказаною вище заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Заява обґрунтована тим, що заявник є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті вона звернулась до відділу обслуговування громадян № 1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Київській області із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, проте їй було відмовлено, оскільки при перевірці документів виявлено розбіжності, а саме у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 по батькові заявника зазначено як « ОСОБА_3 », згідно паспортних даних « ОСОБА_4 ». При черговому зверненні до відділу обслуговування громадян № 1 щодо переходу на інший вид пенсії їй було усно відмовлено з підстав невідповідності зазначення її по батькові у трудовій книжці даним у паспорті. Як зазначає заявник, внести виправлення до трудової книжки неможливо, оскільки організації, яка її виписувала на початку її трудової діяльності, вже не існує. Водночас, трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, тому встановлення факту належності її заявнику має для неї юридичне значення та необхідне для переходу на інший вид пенсії, а саме по втраті годувальника.

Окрім того, заявник зареєстрована та проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , виданого Виконкомом Березанської міської Ради народних депутатів 02.10.1996. У вказаному свідоцтві по батькові власника зазначено як « ОСОБА_3 », в той час як у паспорті - « ОСОБА_5 ». Вказане позбавляє заявника можливості вільно розпорядитись належним їй майном, отримати будь-які соціальні пільги, субсидію тощо, тому вона змушена звернутись до суду із даною заявою.

За наведених обставин, просить суд встановити факт належності їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трудової книжки, виданої 18.02.1970 мовою оригіналу російський запис « ОСОБА_1 », 1951 року народження, а також свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 02.10.1996, виданого Виконкомом Березанської міської Ради народних депутатів.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 19.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку окремого провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 23.05.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Заявник у судовому засіданні подану заяву підтримала у повному обсязі з підстав, в ній наведених, просила її задовольнити. Пояснила, що є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Після смерті чоловіка вона звернулась до відділення пенсійного фонду із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, проте їй було відмовлено у зв`язку з невідповідністю зазначення її імені та по батькові в свідоцтві про одруження та паспорті. Також повідомили, що невідповідність існує у трудовій книжці. Пояснила, що працювала в м. Києві на заводі напівпровідникових приладів. Трудову книжку оформляли їй на заводі. Записи вносились у відповідності до наявних в той час у неї документів. Останнім місцем її роботи була Поліська центральна лікарня. До лікарні із заявою про внесення змін до трудової книжки вона не зверталась.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином в порядку, визначеному абзацом першим частини шостої статті 128 ЦПК України, а саме шляхом надсилання судових повісток до електронних кабінетів учасників справи, а також під розписку та поштою рекомендованими листами з повідомленнями, 09.04.2024 від представника Березанської міської ради Київської області до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області причини неявки суду не повідомив, із заявами чи клопотаннями, в тому числі, про відкладення розгляду справи, до суду не звертався (а.с.33-34,36,38,40,43-44,46,52-53,56-57,58).

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За таких обставин, керуючись ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 3 ст. 294 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності вказаних учасників справи.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин прийшов до наступних висновків.

Так, 05.01.2024 заявнику видано паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , органом 3213, прізвище, ім`я та по батькові вказано - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Поліське Київської області, РНОКПП НОМЕР_4 (а.с.5-6).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Каганівичським райбюро ЗАГС Київської області 22.02.1951, дитина мовою оригіналу « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась в м. Кагановичі Кагановичського району Київської області, батько мовою оригіналу « ОСОБА_7 », мати - « ОСОБА_8 », запис в книзі записів актів громадянського стану про народження № 24 (а.с.8).

26.12.2023 Баришівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області видано повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , у відповідності до якого прізвище, ім`я та по батькові дитини зазначено як « ОСОБА_9 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження смт. Поліське, батько ОСОБА_10 , матір ОСОБА_11 , актовий запис про народження № 24, місце державної реєстрації Поліський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.9).

15.07.1972 між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований райбюро ЗАГС м. Поліське Київської області, про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено запис № 47, прізвище дружини після реєстрації одруження « ОСОБА_12 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 15.07.1972 (а.с.10).

26.12.2023 Баришівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано повторне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_7 , згідно якого 15.07.1972 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , актовий запис № 47 від 15.07.1972, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_12 » (а.с.11).

Згідно наданої копії трудової книжки від 18.02.1970, вона видана на ім`я « ОСОБА_6 » (запис російською мовою), 1951 року народження, прізвище змінено на « ОСОБА_12 » на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.07.1972, виданого Поліським райбюро ЗАГС; перший запис про зарахування в цех 2 ученицею контролера зроблений 20.02.1970 Київським заводом напівпровідникових приладів на підставі наказу № 213 від 18.02.1970, в подальшому перейменованим на Київський науково-дослідний інститут мікроприладів; останнім місцем роботи є Поліська районна лікарня, запис про прийняття на роботу внесено на підставі наказу № 46 від 29.03.1977, в подальшому перейменована в Центральну районну лікарню Поліської районної державної адміністрації Управління охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації, на підставі наказу № 9 від 18.01.1996 здійснено запис про звільнення від 31.03.1996, засвідчено відповідним відбитком печатки (а.с.13).

З копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_8 , виданого Березанським УСЗН, вбачається, що ОСОБА_1 , 1951 року народження, призначено пенсію за віком, з 28.01.1996- довічно (а.с.12,22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис про смерть № 181 (а.с.24).

08.06.2018 Київською обласною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_1 видано посвідчення дружини померлого громадянина із числа потерпілих категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою № 605439 (а.с.23).

Рішенням відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 657 від 11.09.2023 ОСОБА_1 відмовлено у переході на пенсію по втраті годувальника у зв`язку з виявленими розбіжностями по батькові заявника у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 « ОСОБА_3 » та паспортних даних « ОСОБА_4 » (а.с.14-15).

Окрім того, відповідно до наданої суду копії свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , виданого Виконкомом Березанської міської Ради народних депутатів, ОСОБА_1 належить на праві особистої власності будинок АДРЕСА_1 (а.с.20).

Згідно записів у будинковій книзі, власником вказаного будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 про право власності на житло, завіреного Березанською міською радою та зареєстрованого Переяслав-Хмельницьким БТІ за № 4277 від 28.10.1996 (а.с.16-18).

В матеріалах справи також містяться титульні аркуші технічного паспорта від 10.06.1996 на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також інвентаризаційної справи № 16/4277 на цей будинок, прізвище, ім`я та по батькові власника на яких зазначено як ОСОБА_13 «Ильинична» (мовою оригіналу) та « ОСОБА_3 » відповідно (а.с.19).

Згідно з експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України № 056/207-а/3 від 07.02.2024, українські записи імені по батькові « ОСОБА_5 », « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », а також російський запис « ОСОБА_14 » є ідентичними; некоректні українські записи імені по батькові « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 » виникли під впливом російських форм «Ильична», «Ильинична» в умовах українсько-російської двомовності та відповідно до чинних стандартів офіційно-документальною формою зазначеного імені по батькові є « ОСОБА_5 ». Записи особового імені « ОСОБА_15 » та « ОСОБА_16 » (запис російською мовою) є ідентичними (а.с.21).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Згідно пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник подає докази на підтвердження того, що він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18, від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц, а також постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 591/5199/20, від 12.10.2022 у справі № 463/14365/21, від 19.06.2019 у справі № 752/20365/16-ц, від 05.12.2019 у справі № 750/9847/18, від 03.02.2021 у справі № 644/9753/19, від 16.06.2021 у справі № 643/6447/19/19, від 08.09.2021 у справі № 641/5187/20.

При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали заявник подає докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 20.08.2018 по справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 1.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 (далі Інструкція), питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Так, у відповідності до п. 2.13. Інструкції зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному

аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Отже, законом визначено чіткий порядок заповнення трудової книжки, внесення змін та виправлень до неї, який передбачає, що всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, виникають підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Такий висновок ґрунтується на тому принципі урядування, який передбачає, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов орган (у даній справі - роботодавець) зобов`язаний вчинити конкретні дії і якщо він їх не вчиняє (або вчиняє неправомірно), це може стати предметом судової перевірки.

Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій. Таким чином, розгляд державними органами питання, що виходить за межі їх компетенції, є порушенням дискреційних повноважень як суб`єкта владних повноважень (доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law).

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.02.2023 у справі № 938/792/21 (провадження № 61-5405св22), висновки якого щодо застосування норм права суд враховує відповідно до норм ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Разом з тим, заявник не надала суду жодних доказів того, що вона, як передбачає Інструкція, зверталася за останнім місцем роботи із заявою щодо зміни записів у її трудовій книжці, а їй було відмовлено у внесенні таких змін або її заява залишилась без відповіді.

Неможливість внесення виправлень до трудової книжки відповідною організацією заявник не обґрунтувала.

Пояснення заявника про те, що в лікарню за останнім місцем роботи вона не зверталась з тих підстав, що трудову книжку видавало їй інше підприємство, не відповідають чинному законодавству, оскільки п. 2.13 Інструкції чітко визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я та по батькові особи виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів, в тому числі, паспорта, свідоцтва про народження тощо та не містить обмежень щодо обставин, які стали підставою таких змін, на відміну від виправлень, які виконуються власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис (або його правонаступником), та які вносяться у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, нагородження, заохочення тощо згідно п.п. 2.6, 2.8 Інструкції, отже, не застосовні до даних правовідносин.

Окрім того, з пояснень заявника у судовому засіданні вбачається, що запис у трудовій книжці при прийомі її на роботу на Київський завод напівпровідникових приладів вносився у відповідності до наявних у неї на той час документів та їй відомо, що вказаний завод, а також лікарня за останнім місцем роботи на момент звернення заявника до суду не припинені.

При цьому, у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що є відкритими і загальнодоступними, наявні відомості про КНП Поліської селищної ради «Поліська центральна лікарня», що взята облік у Державній службі статистики України 25.05.1994.

За таких обставин, заявником не доведено належними та допустимими доказами, що змінити записи у трудовій книжці неможливо за останнім місцем роботи, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Зазначений висновок повністю узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 08.02.2023 у справі № 938/792/21.

З наданого суду рішення відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 657 від 11.09.2023 вбачається, що їй було відмовлено у переході на пенсію по втраті годувальника у зв`язку з виявленими розбіжностями по батькові заявника у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 « ОСОБА_3 » та паспортних даних « ОСОБА_4 ».

Відповідно до записів у трудовій книжці, по батькові заявника зазначено мовою оригіналу «Ильична», отже, станом на день прийняття вказаного рішення про відмову від 11.09.2023 розбіжність між записом у трудовій книжці «Ильична» та паспортних даних заявника на той час « ОСОБА_4 » також існувала, проте не є причиною для відмови у переході на інший вид пенсії.

Отже, заявником не встановлено та не обґрунтовано, для відновлення яких саме прав, свобод чи інтересів їй необхідно встановити факт належності трудової книжки, оскільки пенсію за віком заявниця отримує, та чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки, які існують на момент подання такої заяви.

Дійсно, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, аналіз вказаних вище положень Інструкції дає підстави стверджувати про наявність позасудового механізму внесення виправлень до трудової книжки, який передбачає чіткий алгоритм дій заінтересованої особи для усунення розбіжностей, і лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Посилання заявника на постанову Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 є безпідставним, оскільки дані висновки суду не суперечать висновкам, викладеним у зазначеній постанові.

Вирішуючи питання щодо належності заявнику свідоцтва про право власності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України лише власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Частиною 1 статті 28 ЦК України встановлено, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Судом встановлено, що в свідоцтві про право власності власності № НОМЕР_2 , виданому 02.10.1996 року Виконкомом Березанської міської Ради народних депутатів, по батькові власника зазначено « ОСОБА_3 », водночас в паспорті « ОСОБА_5 ».

Положеннями чинного законодавства не передбачено внесення виправлень до свідоцтв право власності як правовстановлюючих документів, відтак, заявник позбавлена можливості внести відповідні зміни у позасудовому порядку.

За таких обставин, аналізуючи в сукупності наявні в матеріалах справи докази, в тому числі, документи, які підтверджують особу заявника ОСОБА_1 , зокрема, зазначені в них дату та місце народження, місце реєстрації, суд вбачає наявність достатніх підстав для висновку, що свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 , видане 02.10.1996 року Виконкомом Березанської міської Ради народних депутатів, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, розбіжності між документальними записами її по батькові у свідоцтві про право власності « ОСОБА_3 » та паспорті « ОСОБА_5 » мають місце і усунення є неможливим у позасудовому порядку.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику є необхідним для захисту її прав як власника на вільне володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Враховуючи вказане, вимоги заявника про встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та підлягають до задоволення, в решті підстави для встановлення факту належності трудової книжки заявнику відсутні, тому у задоволенні заяви в частині цих вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-83, 89, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, Березанська міська рада Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів задовольнити частково.

Встановити факт, що свідоцтво про право власності № 69 від 02.10.1996, видане Виконкомом Березанської міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

В решті відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 21.06.2024.

Суддя І. О. Капшученко