Справа № 447/1646/23 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 22-ц/811/2728/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м.Львів

Справа №447/1646/23

Провадження № 22ц/811/2728/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Миколаєві 1 серпня 2024 року у складі судді Друзюк М.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про зміну способу стягнення аліментів,-

встановив:

30 травня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів. Просить змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 у її (позивача) користь на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно за рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2018 року, з твердої грошової суми 1 500 грн. на кожну дитину щомісячно, на частку від доходу, а саме: 1/3 щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2018 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на дітей сторін у розмірі по1500 грн. еа кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач сплачує аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду, будь-якої іншої допомоги на утримання дітей не надає. З моменту ухвалення рішення зросли ціни на всі товари, комунальні послуги, а також в період збройної агресії російської федерації проти України рівень заробітної плати знижується, а витрати на утримання дітей зростають. Також зазначає, що відповідач перебуває на службі у Національній гвардії України та отримує значний дохід, якого не мав на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів. Просить позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 1 серпня 2024 року позов задоволено. Ухвалено змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2018 року у справі №447/1446/18. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ддітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Судом ухвалено припинити стягнення аліментів на підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2018 року (справа №447/1446/18); виданий на підставі вказаного рішення виконавчий лист відкликано.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що з 9 березня 2022 року призваний на військову службу, по теперішній час виконує бойові завдання на лінії фронту на Донеччині. Зазначає, що тривалий період часу сплачує аліменти у розмірі 5 000 грн. на двох дітей, крім того матеріально допомагає дітям, здійснює перерахування коштів на банківську карту свого сина, купує дітям необхідні речі, телефони, одяг, взуття, скутер. Також у зв`язку з проходженням ним військової служби діти мали змогу відпочивати за кордоном. Стверджує, що позивач належним чином не довела обставин зміни майнового або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які на підставі ст. 192 СК України, є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

2 грудня 2024 року ОСОБА_2 подала до Львівського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися.

5 грудня 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Ратич Т.М. подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

ОСОБА_1 особисто отримав судову повістку 26 листопада 2024 року та подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (4.5 ст.258 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2018 року у справі № 447/1446/18 ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у розмірі по 1 500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

З довідки Відділу реєстрації Виконавчого комітету Новороздільської міської ради №1919 від 7 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 стверджується, що з 5 січня 2019 року позивач перебуває у шлюбі із ОСОБА_6 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України №171, ОСОБА_1 проходить військову службу у цій військовій частині.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивоване наступним.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 23 постанови Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв?язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров?я когось із них.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13) зазначено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини; стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та чинної для України від 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 цього Кодексу вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №372/2393/17, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Позивачі у відповідній категорії справ, як отримувачі аліментів, не обмежені правом на подання заяви про збільшення розміру таких, зокрема шляхом зміни способу їх присудження, а саме: зміни розміру аліментів, стягнутих у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у відповідній твердій грошовій сумі та навпаки.

Визначений позивачем розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дітей, який вона просить стягувати надалі з відповідача щомісячно як аліменти на дітей, є мінімально визначеним законом розміром аліментів на двох дітей, що передбачений ст.ст. 182, 183 СК України.

Суд, застосовуючи вимоги вказаних статей, у випадку відсутності певних істотних обставин, що можуть вплинути на визначення такого мінімального розміру зобов`язаний встановити саме такий розмір. Такими, істотними обставинами, що давали б підставу стягувати аліменти у іншому розмірі, відмінному від мінімального, слід вважати, наприклад, наявність поганого стану здоров`я платника аліментів (важкої хвороби, каліцтва, тощо), утриманців у платника аліментів, надзвичайно скрутного матеріального стану платника, що обумовлений об`єктивними обставинами, наявності значних доходів у дітей або отримувача аліментів, що забезпечують їх повноцінне утримання, тощо. Водночас, відповідач не заперечив той факт, що у нього змінився матеріальний стан на кращий.

Спосіб та розмір стягнення, про який просить позивач, є гарантованим державою мінімумом на утримання дитини, який забезпечить необхідний матеріальний мінімум для її утримання.

Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3 196 грн.

З урахуванням, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам справи на підставі аналізу наданих доказів. Судом правильно застосовано норми матеріального права. Висновки суду першої інстанції не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 1 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2024 року.

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: _______________ Ю.Р. Мікуш _______________Р. В. Савуляк