Справа№591/8128/21
Провадження №2/592/42/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

представника позивача: адвоката Турченка С. П. ,

представника відповідача: адвокат Бровка Р. М. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Сумська міська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадщину, -

В С Т А Н О В И В :

10.11.2021 року представник позивача адвокат Турченко Сергій Петрович звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Сумська міська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадщину, в якому він зазначив про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років помер ОСОБА_4 , який є дідом позивача у цій справі. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, у зв`язку з цим позивач подав до Сумської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_4 позивачу стало відомо про те, що 08.05.2015 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідачкою у цій справі, яка також подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , як його дружина. Позивач наголошує на тому, що відповідачку має бути усунуто від права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , оскільки з обставин, за яких сталася смерть ОСОБА_4 , у сукупності з іншими подіями, які передували його смерті, дають підстави вважати, що до смерті ОСОБА_4 безпосередньо причетна відповідачка, у зв`язку з цим сестра померлого ОСОБА_4 ОСОБА_5 подавала заяву про вчинення злочину до Сумського ВП (м. Суми) ГУНП у Сумській області. За цією заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено інформацію № 40000200 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 136 КК України, тобто ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Кримінальне провадження за вказаним фактом було закрито. В той же час наявні підстави для застосування до відповідачки цивільно-правової відповідальності у вигляді усунення її від права на спадщину за законом. Позивач зазначає про те, що під час досудового слідства було з`ясовано, що відповідачка протягом трьох днів не викликала до свого чоловіка ОСОБА_4 , який отримав інфаркт головного мозку та у зв`язку з цим опинився в безпорадному стані, швидку допомогу, в результаті це призвело до смерті ОСОБА_4 через сім днів після госпіталізації. Відповідачка, як дружина ОСОБА_4 , мала турбуватися про здоров`я ОСОБА_4 . Воно була зобов`язана відразу після виявлення хвороби, яка мала очевидно виражені ознаки, оскільки ОСОБА_4 паралізувало, викликати йому швидку допомогу, проте, не здійснила цього. Такі дії відповідачки, на думку позивача, носять умисний характер та були заздалегідь сплановані. Позивач зазначає про те, що у висновку судово-медичної експертизи при відповіді на питання № 4 Чи можливо уникнути смерті ОСОБА_4 при своєчасному наданні медичної допомоги, а саме, госпіталізації? , експертами зазначено: При інфаркті головного мозку процес розвивається доволі швидко, оскільки нервова тканина дуже чутлива до нестачі постачання її кров`ю, киснем та іншими необхідними речовинами, відповідно, чим скоріше буде розпочато лікування в умовах стаціонару, тим більш шансів на успішний перебіг захворювання. Безумовно, звернення за допомогою на другий день після початку захворювання, вплинуло на його перебіг . У висновку встановлено, що різка форма захворювання, яка має очевидно виражені ознаки, почалася 20.10.2015 року, в той час як швидку до хворого було викликано лише 22.10.2021 року, тобто мало місце пізня госпіталізація хворого (абц. 3 стор. 3 висновку посилання на допит лікаря невропатолога ОСОБА_6 ) . Крім того, за словами самого ОСОБА_4 , він почувався погано ще за вісім днів до госпіталізації (абц. 3 стор. 4 висновку) . Позивач також наголошує на тому, що при розгляді Сумським окружним адміністративним судом справи № 818/184/17 за його позовом до Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, третя особа ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації шлюбу, було призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта № 19/119/6-6/24е від 19.05.2017 року Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, експертом було зроблено висновок про те, що Підписи від імені ОСОБА_4 у графі 11, Підписи осіб, які зареєстрували шлюб у графі 13, Для відміток у актовому записі про шлюб № 309 від 08.05.2016 року та підпис від імені ОСОБА_4 у графі Підписи наречених: Він у заяві про державну реєстрацію шлюбу від 19.03.2015 року виконані двома різними особами . З урахуванням вказаних вище та інших обставин справи позивач наголошує на тому, що така бездіяльність відповідачки вчинялась з єдиною метою, а саме: отримання права власності на спадкове майно ОСОБА_4 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказує на те, що відповідачка мала на меті заволодіти правом власності на житловий будинок ОСОБА_4 . Для цього вона обманним шляхом уклала шлюб з ним, а в подальшому, отримавши офіційний статус дружини, умисно ухилилася від надання допомоги ОСОБА_4 , який опинився в безпорадному стані у зв`язку із хворобою, хоча за законом зобов`язана була це робити. Позивач вважає, що факт залишення ОСОБА_4 без допомоги та невжиття відповідачкою жодних заходів до спроб його порятунку шляхом виклику швидкої допомоги, тобто одним телефонним дзвінком, є підставою для усунення відповідачки від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 (вхідний № 37918 від 10.11.2021 року) (а. с. 2, 3) .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18.11.2021 року справу було передано за підсудністю до Ковпаківського районного суду м. Суми. Ухвала набрала законної сили 18.11.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101171875) (а. с. 33, 38) .

Відповідно до ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.12.2021 року було відкрито провадження у справі. Ухвала набрала законної сили 10.12.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101823974) (а. с. 43) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.10.2022 року було закрито підготовче провадження та було призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвала набрала законної сили 18.10.2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106805787) (а. с. 81) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.06.2023 року до участі у справі залучено правонаступника відповідачки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 . Ухвала набрала законної сили 01.06.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111645815) (а. с. 173) .

31.08.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бровка Руслана Миколайовича, в якому він заперечував проти задоволення позову та зазначив про те, що укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відбулося 08.05.2015 року. Смерть ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто шлюб було укладено за півроку до настання його смерті. Це свідчить про те, що ОСОБА_3 не мала на меті укласти шлюб з корисливих мотивів, оскільки передбачити за півроку, що в особи може трапитися інфаркт головного мозку, є неможливим. ОСОБА_3 почала проживати у фактичному шлюбі з ОСОБА_4 з початку літа 2013 року, тобто після смерті його дружини ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Через деякий час, у 2015 року сторони вирішили оформити свій шлюб офіційно (здійснити реєстрацію шлюбу в органах РАЦСу) , оскільки фактично утворилася нова сім`я. Відкриття кримінального провадження за фактом ненадання допомоги ОСОБА_4 , що призвело до його смерті (ч. 3 ст. 136 КК України) , ніяким чином не доводить тих обставин, які є підставами, відповідно до ст. 1224 ЦК України, для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування, і, як наслідок, неможливість спадкування майна відповідачем. Такими підставами є: - умисне позбавлення життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинення замаху на їхнє життя (ч. 1 ст. 1224 ЦК України) ; - ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч. 5 ст. 1224 ЦК України) . Очевидно, що відкриття вищезазначеного кримінального провадження ніяким чином не доводить наявність вищевказаних підстав для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування. Сам позивач у своєму позові вказує про те, що дане кримінальне провадження було закрито. Відповідач звертає увагу суду на те, що в даному кримінальному провадженні не те що не був вручений обвинувальний акт, а навіть не було вручено повідомлення про підозру. Все це свідчить про безпідставність звинувачень стороною позивача особи ОСОБА_3 . Скоріш за все, сторона позивача, ініціюючи відкриття даного кримінального провадження, мала на меті провести за рахунок держави, а не за свій власний рахунок, судово-медичну експертизу та судову почеркознавчу експертизу, які в подальшому, були використані стороною позивача під час розгляду інших цивільних справ, таких як скасування актового запису про шлюб, визнання шлюбу недійсним, даної справи, тощо. Відповідач зазначає про те, що різка форма захворювання з явно вираженими ознаками розпочалася 20.10.2015 року, а швидку для хворого первісна відповідачка викликала 22.10.2015 року, тобто, через день після загострення хвороби, що виключає можливість зробити висновок про те, що відбулася пізня госпіталізація та те, що первісна відповідачка, як зазначає позивач, заздалегідь спланувала такі умисні дії (бездіяльність) . Померла первісна відповідачка (дружина померлого) не була медиком чи будь-яким іншим фахівцем у сфері медицини, тому її поведінка в даному випадку є адекватною зазначеним подіям. Дружина не знала та не могла знати про те, що в її чоловіка трапився інфаркт головного мозку. ІНФОРМАЦІЯ_4 загострення стану здоров`я у її чоловіка ОСОБА_4 . 21.10.2015 року намагання самостійно лікуватися, що здійснюється кожною звичайною людиною. Після захворювання, особа не відразу викликає швидку чи звертається до лікаря, а як зазначено вище, намагається здійснювати самолікування. ІНФОРМАЦІЯ_5 погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 , і, як наслідок, прийняття рішення його дружиною (померлою первісною відповідачкою) про виклик швидкої медичної допомоги. Таким чином, з даних обставин чітко вбачається те, що твердження про пізню госпіталізацію, є хибним. У висновку судово-медичної експертизи № 35/2017 зазначено: Таким чином, у ОСОБА_4 розвиток інфаркту головного мозку зумовлений наявністю хронічної патології судин головного мозку церебральним атеросклерозом та артеріальною гіпертонією. Захворювання мало прогресуючий важкий перебіг. На виникнення інфаркту мозку та його перебіг мали вплив церебральний атеросклероз, артеріальна гіпертензія, цукровий діабет та ішемічна хвороба серця. З урахуванням вираженої супутньої патології у хворого церебрального атеросклерозу, артеріальної гіпертензії, цукрового діабету, ішемічної хвороби серця, категорично вказати про можливість уникнення смерті ОСОБА_4 при своєчасному наданні медичної допомоги в умовах стаціонару, неможливо . Встановлені певні обставини рішенням суду першої та апеляційної інстанції в судовій справі № 818/184/17, не мають преюдиційного значення під час розгляду даної справи, оскільки дані рішення судів нижчих інстанцій, були скасовані судом касаційної інстанції, а провадження у справі було закрито. Позивач у позові не вказує на наявність справи № 591/1860/16-ц, де предметом позову було визнання шлюбу недійсним у разі його фіктивності, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Судом першої інстанції було відмовлено в позові, таку ж позицію підтримала апеляційна інстанція. Верховний Суд залишив рішення судів нижчих інстанцій без змін, у своїй постанові від 05.12.2018 року у справі № 591/1860/16-ц Верховний Суд зробив наступний висновок: Правильним і таким, що підтверджений належними доказами, є висновок судів про те, що позивачка не довела відсутності у подружжя реального наміру створити сім`ю та набути прав та обов`язків подружжя. За таких обставин, самі по собі, доводи позивачки про те, що метою укладення шлюбу для відповідача було отримання житлового будинку ОСОБА_4 , не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності . В іншій судовій справі № 591/6428/17, яка також була ініційована позивачем, ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про скасування (анулювання) актового запису про шлюб, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . В задоволенні даного позову було відмовлено. Суди в даній справі зробили наступні висновки. Суд першої інстанції: Отже, правові наслідки у виді анулювання запису про шлюб, згідно норми ст. 48 СК України, настають в разі встановлення не будь-якого порушення порядку державної реєстрації шлюбу, а саме: в разі встановлення факту відсутності нареченого і (або) нареченої під час реєстрації шлюбу. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження такого факту. Факт наявності виконаних різними особами підписів у актовому записі про шлюб від 08.05.2015 року та у заяві про реєстрацію шлюбу від 19.03.2015 року, не дають підстави беззаперечно стверджувати, що наречений ОСОБА_4 під час реєстрації шлюбу був відсутній, а підпис, який було зроблено у актовому записі про шлюб, йому не належить . Суд апеляційної інстанції: Ст. 48 СК України передбачено, що шлюб, у відсутності нареченої і (або) нареченого, вважається неукладеним. Запис про такий шлюб у органі державної реєстрації актів цивільного стану анулюється за рішенням суду за заявою заінтересованої особи. Звідси, правові наслідки у виді анулювання запису про шлюб, у розумінні вищезазначених положень, настають лише у разі встановлення саме факту відсутності нареченого і (або) нареченого під час реєстрації шлюбу. Водночас, позивачем усупереч положень ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих засобів доказування на підтвердження таких обставин. Факт наявності виконаних різними особами підписів у актовому записі про шлюб від 08.05.2015 року та у заяві про реєстрацію шлюбу від 19.03.2015 року, не свідчать про те, що наречений ОСОБА_4 під час реєстрації шлюбу був відсутній, а підпис, який було зроблено у актовому записі про шлюб, йому не належить. За недоведеності вищевказаного факту, саме який і є підставою для анулювання шлюбу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову . Верховний Суд: Оскільки, з анулюванням актового запису про шлюб закон пов`язує встановлення факту відсутності нареченого і (або) нареченої під час реєстрації шлюбу, суди, ухвалюючи рішення у цій справі, та встановивши, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вчинені усі передбачені чинним законодавством дії, спрямовані на зміну свого цивільного стану, та за відсутності достовірних доказів про відсутність ОСОБА_4 при реєстрації шлюбу, дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 у зв`язку із недоведеністю позовних вимог . Враховуючи вищевикладене, сторона відповідача вважає, що твердження позивача про те, що дружина ОСОБА_3 залишила свого чоловіка ОСОБА_4 без допомоги та не вжила жодних заходів та спроб для його порятунку шляхом виклику швидкої допомоги, є безпідставними та надуманими, і тим паче, нічим недоведеними (вхідний № 30271 від 31.08.2023 року) (а. с. 182-184) .

11.09.2023 року до суду від представника позивача адвоката Турченка С. П. надійшла відповідь на відзив, в якій він наголосив про порушення строків подання відзиву на позов та зазначив про те, що зі змісту відзиву вбачається, що відповідач та його представник не розуміють суті позову та обставин, які підлягають доведенню у справі. Зокрема, заперечуючи проти позову, представник відповідача посилається на не доведення під час кримінального провадження факту вчинення ОСОБА_3 , правонаступником якої є відповідач, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 136 КК України, а як, наслідок, не доведення обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Проте, позивач і не наголошує на тому, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, а зазначає на встановленні під час досудового розслідування певних обставин, які, з урахуванням інших поданих позивачем доказів (висновків судових експертиз, показів свідків, обставин, які має встановити суд у цій справі) , є підставою для задоволення позову про усунення ОСОБА_3 від права на спадщину після смерті ОСОБА_4 , як виду цивільно-правової відповідальності, передбаченої ст. 1224 ЦК України. Він вказує на те, що в постанові Верховного Суду від 18.12.2020 року у справі № 761/19573/15-ц зазначено: Виходячи з ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади) . При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування . Позивач наголошує на тому, що ОСОБА_3 , як дружина померлого ОСОБА_4 , при виникненні у нього очевидних ознак захворювання (інфаркту головного мозку) та перебування останнього у зв`язку з цим у безпорадному стані, не вжила заходів до надання ОСОБА_4 необхідної допомоги протягом тривалого часу (як і взагалі) не викликала швидку допомогу для надання йому невідкладної медичної допомоги. Факт перебування ОСОБА_4 в безпорадному стані внаслідок хвороби з 20.10.2015 року підтверджується матеріалами кримінального провадження № 40000200, в межах якого було проведено судово-медичну експертизу (т. 1, а. с. 11-16) . Обов`язок вжити заходів до надання допомоги ОСОБА_3 мала як дружина ОСОБА_4 , що визначено ч. 1 ст. 55 СК України. Інші особи своєчасно надати допомогу не могли, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали у приватному будинку вдвох. За текстом висновку судово-медичної експертизи № 35/2017 від 25.09.2017 року встановлено, різка форма захворювання інфаркту, яка має очевидно виражені ознаки, почалася 20.10.2015 року, в той як швидку до хворого було викликано лише 22.10.2021 року, тобто, мало місце пізня госпіталізація хворого (абц. 3 стор. 3 висновку посилання на допит лікаря невропатолога ОСОБА_6 ) . Крім того, за словами самого ОСОБА_4 він почувався погано ще за вісім днів до госпіталізації (абц. 3 стор. 4 висновку) . Така бездіяльність ОСОБА_3 , на думку позивача, є умисною, оскільки мали місце інші факти, які вказують про намір ОСОБА_3 саме заволодіти нерухомим майном ОСОБА_4 після його смерті, що можуть підтвердити свідки та які вбачаються з дійсних обставин справи, в тому числі, це факт одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_8 незадовго до смерті останнього та коли ці особи перебували в поважному віці, а саме: ОСОБА_4 було 75 років, а ОСОБА_9 було 67 років, факт підроблення підпису в документах про реєстрацію шлюбу, факт пропонування ОСОБА_3 продажу будинку на наступний день після смерті ОСОБА_4 та інше. Хоча вказані обставини вирішального значення у справі не мають. У цій справі підлягає доведенню: - факт перебування спадкодавця ОСОБА_4 в безпорадному стані; - ухилення ОСОБА_3 від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; - потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи, що чітко вбачається з дійсних обставин справи. Зазначені вище обставини доводяться матеріалами справи. Зміст відзиву не відповідає дійсним обставинам справи та наявним у справі доказам. Зокрема, представник відповідача наголошує на тому, що саме ОСОБА_3 викликала ОСОБА_4 швидку допомогу, що не відповідає дійсності, оскільки швидку допомогу ОСОБА_4 , лише на третій день перебування його у безпорадному стані, викликала його рідна сестра ОСОБА_5 , спадкоємцем та правонаступником якої щодо спадкодавця ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 . У цій справі позивач як раз і наголошує на тому, що ОСОБА_3 взагалі ухилилась від надання ОСОБА_4 допомоги, що є підставою для усунення її від права на спадщину після смерті ОСОБА_4 . До відповіді на відзив представником позивача додано копії документів, на підтвердження доводів позову та спростування заперечень відповідача (вхідний № 31648 від 11.09.2023 року) (а. с. 216, 217) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.09.2023 року було задоволено клопотання представника позивача, було витребувано з Державного архіву Сумської області та Архівного відділу Сумської міської ради копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та копію повного актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із зазначенням його батьків. Ухвала набрала законної сили 11.09.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113921712) (а. с. 242) .

17.11.2023 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Бровком Р. М. було подано заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначив про те, що позивач помилково вважає, що надані ним докази є належними та такими, що підтверджують обставини, на які позивач посилається як на підставу свого позову. Жоден доказ, що наданий позивачем, ніяким чином не доводить того, що ОСОБА_3 ухилялася від надання допомоги своєму чоловіку ОСОБА_4 , який через похилий вік або тяжку хворобу був у безпорадному стані. Фактичними підставами позову є те, що ОСОБА_3 , на думку позивача, не викликала вчасно швидку допомогу, у зв`язку з чим медична допомога не була надана вчасно, що і стало причиною смерті ОСОБА_4 . Саме тому сторона відповідача і вказувала у відзиві про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчинені злочину, що передбачений ч. 3 ст. 136 КК України, оскільки диспозиція цієї норми КК України тісно пов`язана з фактичними підставами позову. В подальшому, позивач у відповіді на відзив зазначив про ет, що за текстом висновку судово-медичної експертизи № 35/2017 від 25.09.2017 року була встановлена різка форма захворювання інфаркт, яке має очевидно виражені ознаки, почалася 20.10.2015 року, тоді як швидку до хворого було викликано лише 22.10.2021 року, тобто мала місце пізня госпіталізація хворого. Сторона позивача намагається вести суд в оману, вказуючи такий великий проміжок часу між початком захворювання 20.10.2015 року та викликом швидкої допомоги 22.10.2021 року. Таке наведення суду обставин, що не відповідають дійсності, вчинено позивачем з метою викликати у суду впевненість в тому, що дійсно швидка допомога не викликалася ОСОБА_3 після початку захворювання її чоловіка ОСОБА_4 . Виклик ОСОБА_3 швидкої допомоги на другий або на третій день після початку захворювання у її чоловіка, не можна кваліфікувати як ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги своєму чоловіку, оскільки такий виклик швидкої допомоги відбувся через один день після початку захворювання, встановити яке ОСОБА_3 самостійно не мала можливості, оскільки вона не була медичним працівником. Також необхідно наголосити на тому, що такі дії не мали систематичний характер, що притаманно для ухилення від надання допомоги спадкодавцю, який перебуває у безпорадному стані. Представник відповідача наголошував на порушення строку долучення позивачем доказів у справі (вхідний № 41251 від 17.12.2023 року) (а. с. 237, 238) .

У відкритому судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов із зазначених вище підстав. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених ним в заявах по суті справи.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Турченка С. П. , пояснення представника відповідача адвоката Бровка Р. М. , пояснення свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) , в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років (а. с. 4) .

Отже, ОСОБА_4 безумовно був особою похилого віку у відповідності до вимог ст. 10 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні № 3721-XII від 16.12.1993 року (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/3721-12#Text) та ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 року ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) .

08.05.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_12 , було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.05.2015 року (а. с. 95) .

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців) .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив та батьки.

У відповідності до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, при вирішенні такої справи, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, суд повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування, відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України, має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

В постанові Касаційного цивільного суду від 02.07.2018 року у справі № 592/2246/16-ц, провадження № 61-18168св18 наголошено на тому, що виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій (https://reyestr.court.gov.ua/Review/75395335) .

При розгляді даної справи судом було встановлено, що 20.10.2015 року під час перебування за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 стався інфаркт головного мозку у різкий формі захворювання, яка має очевидно виражені ознаки: ОСОБА_4 втратив змогу самостійно ходити, керувати своїми рухами, розмовляти, їсти тощо, у зв`язку з чим ОСОБА_4 опинився у тяжкому стані та безспірно потребував сторонньої допомоги. Під час виникнення захворювання в будинку разом з ОСОБА_4 перебувала його дружина ОСОБА_3 , яка в силу ст. ст. 3, 15, 55 СК України, мала обов`язок турбуватися про свого чоловіка, зокрема, за відповідних обставин негайно викликати швидку допомогу або звернутися до сторонніх осіб, що не потребувало спеціальних знань. Проте, спостерігаючи очевидні ознаки тяжкої хвороби у її чоловіка, ОСОБА_3 не вжила жодних заходів до його порятунку, не викликала швидку допомогу та своєчасно не звернулися з цим проханням до сторонніх осіб. І лише 22.10.2015 року, тобто на третій день після початку хвороби, рідна сестра ОСОБА_4 ОСОБА_5 , яка періодично відвідувала свого брата за місцем його проживання, виявивши тяжкий стан ОСОБА_4 , викликала швидку допомогу, у зв`язку з чим ОСОБА_4 було госпіталізовано до реанімації неврологічного відділення комунальної установи Перша Сумська міська клінічна лікарня . В період часу з 22.10.2015 року до 30.10.2015 року ОСОБА_4 перебував на лікуванні у вказаному вище медичному закладі, де ІНФОРМАЦІЯ_1 помер з діагнозом: набряк головного мозку, інфаркт головного мозку в лівій гемісфері на фоні церебрального атеросклерозу та артеріальної гіпертензії.

Зазначені обставини підтверджується пояснення позивача, показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , письмовими доказами, зокрема, висновком судово-медичної експертизи № 35/2017 від 25.09.2017 року, в якому зазначено про те, що факт пізньої госпіталізації хворого ОСОБА_4 вплинуло на перебіг хвороби та призвело до смерті ОСОБА_4 (а. с. 11-16) .

Тобто, з встановлених судом обставин справи наявний факт перебування ОСОБА_4 у тяжкому стані внаслідок хвороби, обов`язок його дружини ОСОБА_3 піклуватися про свого чоловіка, факт обізнаності ОСОБА_3 про перебування її чоловіка у тяжкому стані внаслідок хвороби, яка мала очевидні зовнішньо виражені ознаки, наявність об`єктивної можливості у ОСОБА_3 вжити заходів до надання ОСОБА_4 допомоги негайно викликати швидку медичну допомогу після виявлення ознак захворювання чи звернутися за допомогою у виклику швидкої медичної допомоги до інших осіб.

Проте, ОСОБА_3 відповідних дій вжито не було, тобто має місце винна поведінка ОСОБА_3 , яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконати, але не вчинила таких дій, тобто допустила бездіяльність, що є підставою для застосування судом до спірних відносин ч. 5 ст. 1224 ЦК України та усунення ОСОБА_3 від права на спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Мотиви бездіяльності особи для застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України значення не мають.

Відповідачем та представником відповідача не було надано жодних доказів на спростування доводів позивача, лише наголошено на тому, що ч. 5 ст. 1224 ЦК України в даному випадку не підлягає застосуванню. Заяви по суті справи, подані представником відповідача, суперечать встановленим судом дійсним обставинам справи, зокрема, про те, що виклик швидкої медичної допомоги допомоги було здійснено саме ОСОБА_3 , що спростовуються показами свідка ОСОБА_11 та письмовими доказами, які є у справі.

Зазначення представником відповідача на наявне, на його думку, порушення процесуальних норм під час подання представником позивача та витребування судом доказів відхиляються, оскільки суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, зокрема, подані представником позивача та витребувані судом доказі мають значення для правильного вирішення справи по суті, докази подано на спростування доводів відзиву правонаступника відповідача, якого було залучено до участі у справі вже після закриття підготовчого судового засідання.

Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_3 від права на спадщину законом після смерті ОСОБА_4 та необхідність його задоволення.

При ухваленні даного рішення судом були враховані правові висновку, викладені в постанові Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі № 644/5164/16-ц, провадження № 61-12270св20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96406868) .

Європейський суд з прав людини вказав про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України (Seryavin And Others v Ukraine ) від 10.02.2010 року, заява № 4909/04, § 58) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 265, 267, 268, 272 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Сумська міська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадщину задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_3 від права на спадщину законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа номер у спадковому реєстрі 58191638, номер у нотаріуса 376/2015) .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. .

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков