г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/60/23
Номер провадження 2/213/108/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Мазуренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Дударєвої В.С.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №213/60/23 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за безпідставно набуту теплову енергію,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, обґрунтовуючи свій позов тим, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії відповідачам за адресою:

АДРЕСА_1 , але відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали в результаті чого, виникла заборгованість за період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 23 548,29 грн. Заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2021 року по 31 жовтня 2022 року складає 90,16 грн. Вказану суму заборгованості, заборгованість за абонентське обслуговування, в тому числі інфляційні втрати у розмірі 1 228,69 грн та 3% річних у розмірі 596,17 грн позивач просить стягнути солідарно на свою користь з відповідачів.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала письмові пояснення, в яких просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що позивач фактично є надавачем житлово-комунальних послуг, в тому числі і в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу з жовтня місяці 2013 року і по теперішній час. Постачання теплоносія протягом всього періоду проводилось не порушуючи вимог чинного законодавства та щорічних розпорядженя Виконкому Криворізької міської ради. Від відповідачів жодної претензії з приводу незаконних нарахувань чи порушення порядку надання послуг зокрема і в період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2022 року не надходило. Не погоджується з позицією представника відповідача, що позов подано з порушенням строку позовної давності за період 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2019 року, оскільки відповідачі частково сплачували заборгованість у вказаний період та процесуальні строки були продовжені на підставі Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву, де просить розглянути справу без її участі, просить застосувати строк позовної давності, в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

24 січня 2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі.

22 березня 2023 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду з викликом сторін.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає, встановленими такі обставини.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.

Згідно із статтею 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Законом України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 2004 року, який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин, плата за послуги нараховується щомісячно.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Згідно з пунктом 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Як видно з витягу з Реєстру територільної громади ОСОБА_1 з 20 квітня 2023 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 25 лютого 2016 року, відповідач ОСОБА_2 за цією ж адресою була зареєстрована в період з 2016 року по 27 жовтня 2022 року та відповідно були споживачами послуг з централізованого опалення, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль».

Відповідно до Акту з місця проживання від 21 липня 2023 року, ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з лютого 2016 року.

Позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію, постачалася теплова енергія до житла відповідачів, однак зобов`язання по оплаті за надані послуги останніми здійснювались не належним чином.

Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири АДРЕСА_3 за період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2022 року складає 23 548,29 грн. Заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2021 року по 31 жовтня 2022 року складає 90,16 грн. Крім того, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 1 228,69 грн та 3% річних у розмірі 596,17 грн. Правильність нарахування зазначених сум підтверджується розрахунками.

Розмір наданого позивачем розрахунку відповідачами не спростовано.

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року за №1198.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Представником відповідача надано Акт з місця проживання від 21 липня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з лютого 2016 року.

Однак, відповідно до п.п.6 ч.1 ст.7 Закону споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Таким чином споживач зобов`язаний оплатити послуги з постачання теплової енергії навіть за період тимчасової відсутності.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заявлено про застосування строку позовної давності.

Вирішуючи вказане питання суд приходить до такого.

Норми статті 256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до положень ст. 257, ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки, як зазначалось вище, оплата наданих комунальних послуг повинна вноситись щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, договору між сторонами не було укладено, а отже сторонами не встановлено іншого строку внесення платежів, а тому право позивача вважається порушеним з моменту порушення споживачем терміну внесення чергової щомісячної оплати. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі

№3-269гс16.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що протягом вказаного періоду, а саме з листопада 2018 року по березень 2020 року, щомісячно здійснювалась часткова оплата послуг з теплопостачання, а в період з червня 2019 року по жовтень 2019 року здійснювалась оплата в розмірі, що перевищував нарахування за послугу.

У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі №6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

Суд зауважає що позивач надав достовірні дані внесення часткової сплати коштів відповідачами за послуги з теплопостачання, а вже квитанції про здійснену оплату з посиланням у них на періоди такої оплати та особу платника належить надати відповідачам, аби спростувати твердження позивача.

Оскільки відповідачами було здійснено часткову оплату послуг теплопостачання, відповідно, таким чином ними було визнано існуючу заборгованість та вчинено дії по її частковому погашенню, а отже вказані дії є підставою для переривання перебігу позовної давності, а тому позивач строку звернення до суду не пропустив.

Крім того, згідно з пунктами 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято 11 березня 2020 року постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» за №211, якою установлено із 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин. У подальшому Кабінет Міністрів України неодноразово його продовжував.

Як видно з матеріалів справи, позовна заява подана до суду 26 грудня 2022 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності (з урахуванням її переривання). Крім того, перебіг позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості, нарахованої починаючи з березня 2017 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України).

На підставі ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Встановлено, що позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії виконував, доводи позивача щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає доведеним факт утворення заборгованості з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2022 року у розмірі 23 548,29 грн та заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2021 року по 31 жовтня 2022 року у розмірі 90,16 грн, які підлягають стягненню солідарно з відповідачів.

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних у розмірі 596,17 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 228,69 грн, які також підлягають солідарному стягненню з відповідачів.

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в рівних частинах з кожного.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2022 року у розмірі 23 548,29 грн, заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2021 року по 31 жовтня 2022 року у розмірі 90,16 грн, 3% річних у розмірі 596,17 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 228,69 грн, а всього 25 463 (двадцять п`ять тисяч чотириста шістдесят три) грн 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн 50 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», місцезнаходження: вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг, 50014, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Дата складення повного тексту судового рішення 17 січня 2024 року.

Суддя В. В. Мазуренко