КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Плакущим Сергієм Володимировичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд», третя особа: Міністерство аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд» (далі - ДСБУ «Аграрний фонд»), третя особа: Міністерство аграрної політики та продовольства України, у якому просив:

визнати незаконним та скасувати наказ ДСБУ «Аграрний фонд» від 03.10.2022 № 27-к про припинення трудового договору та звільнення з 05.10.2022 ОСОБА_1 з посади начальника відділу по роботі з персоналом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу по роботі з персоналом ДСБУ «Аграрний фонд»;

стягнути з ДСБУ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до наказу (розпорядження) ДСБУ «Аграрний фонд» № 424-к від 19.09.2023 позивача було прийнято на посаду начальника відділу кадрів. В подальшому відповідно до наказу № 60-к від 02.06.2015 ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу по роботі з персоналом відповідача.

25.07.2022 наказом № 491 Міністерства аграрної політики та продовольства України ухвалено рішення ліквідувати ДСБУ «Аграрний фонд». Зазначений наказ на реєстрацію до Мінюсту України не подавався. 05.08.2022 затверджено план заходів з ліквідації відповідача та позивача письмово попереджено про заплановане вивільнення.

03.10.2022 відповідачем видано наказ № 27-к «Про припинення трудового договору» відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено 05.10.2022 начальника відділу по роботі з персоналом на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Разом з тим, відповідачем не було запропоновано іншу роботу одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, при цьому після звільнення ОСОБА_1 відповідач продовжив приймати на роботу інших працівників. Крім того, у лютому 2023 року Міністерством аграрної політики і продовольства України було затверджено штат (штатний розпис) «Аграрного фонду» на 2023 рік у кількості 27 штатних одиниць.

Також, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023» із відповідними змінами передбачено видатки на організацію і функціонування відповідача, оплату у розмірі 4 840 700,00 грн. Розмір видатків такий же як і на 2022 рік.

Станом на дату звернення з даним позовом до суду, ліквідація відповідача не проведена. Так, до березня 2023 року позивач не мав можливості довідатись про фіктивну ліквідацію відповідача. Через військову агресію РФ проти України ОСОБА_1 змушений був вибрати безпечне місце проживання у с. Домантове Золотонізького району Черкаської області. В сільській місцевості позивач проживав без стабільного інтернет сигналу. Вказані обставини об`єктивно перешкоджали та створювали труднощі для своєчасного звернення до суду. В той же час Колективним договором визначено, що при звільненні працівників у разі реорганізації та ліквідації встановлено переважене правом на залишення на роботі працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а при рівних умовах перевага надається особам, визначеним ст. 42 КЗпП України. Одночасно з попередженням про майбутнє вивільнення працівнику має запропонувати іншу роботу на цьому ж підприємстві, а звільнення допускається в разі неможливості переведення працівника на іншу роботу. Вимоги чинного законодавства України виконані працедавцем не було, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом (т. 1 а.с. 1-15).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.10.2023 позов ОСОБА_1 до ДСБУ «Аграрний фонд», третя особа: Міністерство аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення (т. 1 а.с. 197-205).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що суд необґрунтовано не надав правової оцінки щодо відсутності державної реєстрації в установленому порядку в Міністерстві юстиції України наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.07.2022 № 491 «Про ліквідацію Аграрного фонду». Саме за наслідками застосування вказаного наказу позивача було незаконно звільнено;

не надав оцінки діям роботодавця щодо його обов`язку забезпечити працівника робочим місцем у випадку повної ліквідації підприємства без визначення правонаступників;

не надав оцінки фактичним обставинам справи щодо продовження прийому на роботу відповідачем працівників після звільнення позивача у 2022-2023 роках;

не надав належної оцінки правовим недолікам спірного наказу про звільнення позивача;

суд помилково не надав належної оцінки доведеній та не спростованій обставині, що затверджений у лютому 2023 року Міністерством аграрної політики та продовольства України штат складає 27 штатних одиниць та відповідно до затвердженого Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» розподілу видатків передбачено на оплату праці відповідача у 2023 році кошти у розмірі 4 840 700,00 грн із розрахунку саме 27 штатних одиниць до 01.01.2024;

помилково не взято до уваги при ухваленні спірного рішення, що ліквідацію державної бюджетної установи «Аграрний фонд» ні у 2022 році ні у 2023 році відповідачем не проведено;

не надано належної оцінки, визнаної у судовому засіданні від 05.10.2023 представником відповідача, обставини щодо наявності у відповідача фінансово забезпечених 23 (двадцяти трьох) вакантних посад із 27 передбачених штатним розписом;

суд не надав правової оцінки порушенню процедури звільнення позивача (т. 1 а.с. 212-232).

26.03.2024 ДСБУ «Аграрний фонд» подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.07.2022 № 491 «Про ліквідацію аграрного фонду» прийнято рішення ліквідувати державну спеціалізовану бюджетну установу Аграрний фонд, затверджено склад ліквідаційної комісії в кількості 10 осіб з числа працівників Мінагрополітики та Аграрного фонду. Термін ліквідації наказом не визначений. Оголошення про ліквідацію відповідача оприлюднено в офіційному друкованому виданні «Голос України» за 02.08.2022 № 157 (7907). Вищенаведений наказ № 491 не скасовано.

Наказом Аграрного фонду від 05.08.2022 № 22-лк «Про ліквідацію Аграрного фонду» затверджено План заходів з ліквідації Фонду, відділу по роботі з персоналом доручено попередити працівників про їх наступне вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України. На момент прийняття рішення про ліквідацію позивач одноособово забезпечував діяльність відділу по роботі з персоналом. Посади головних фахівців, які входили до штату відділу були вакантні. З попередженням про майбутнє вивільнення позивач ознайомився особисто 05.08.2022 де зазначив, що в будь - яких профспілкових організаціях не перебуває. Позивачем також підготовлена і за підписом керівника Аграрного фонду 05.08.2022 подана до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості звітність за формою № 4-ПН про заплановане масове звільнення працівників в кількості 12 осіб. Позивач не увійшов до складу ліквідаційної комісії, створеної Уповноваженим органом управління і не відноситься до категорії працівників, які підлягають обов`язковому працевлаштуванню при звільненні, у зв`язку із ліквідацією установи і ним було підготовлено наказ про припинення трудового договору, його було звільнено з посади 05.10.2022 та проведено розрахунок - компенсація за невикористану відпустку по 05.10.2022. В наказі від 03.10.2022 визначено причину звільнення, до трудової книжки позивача внесено відповідний запис. Законодавство не вимагає від роботодавця чітко дотримуватись типової форми для складання наказу про припинення трудової діяльності, у зв`язку із чим зазначення у графі «звільнення» ст. 44 КЗпП України підтверджує дотримання гарантій - виплати вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Звільнення відповідача відбувалось з дотриманням норм трудового законодавства, підстави для задоволення позову відсутні (т. 2 а.с. 24-31, 39-49).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Плакущий С.В. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДСБУ «Аграрний фонд», а саме працював на посаді начальника відділу по роботі з персоналом відповідно до наказу відповідача № 60-к від 02.06.2015.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.07.2022 № 491 «Про ліквідацію Аграрного фонду» прийнято рішення про ліквідацію відповідача, утворено та затверджено склад ліквідаційної комісії.

До складу ліквідаційної комісії входить 10 осіб, з яких 5 представники Міністерства аграрної політики та продовольства України та 5 осіб з Аграрного фонду, зокрема голова комісії - це Генеральний директор, члени комісії - заступник генерального директора, заступник головного бухгалтера - ОСОБА_3., начальник відділу адміністративно-правового забезпечення, головний спеціаліст відділу обліку, контролю, зберігання, страхування та переміщення об`єктів державного цінового регулювання.

В газеті «Голос України» № 157 (7907) від 02.08.2022 було розміщено оголошення про можливість заявлення вимог кредиторів у зв`язку з ліквідацією Аграрного фонду протягом двох місяців з дати публікації оголошення.

Наказом Аграрного фонду № 22-лк від 05.08.2022 було затверджено план заходів з ліквідації Аграрного фонду.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що позивач оскаржував наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 491 від 25.07.2022, останній у встановленому порядку не скасований.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 05.08.2022 було попереджено про заплановане вивільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться не раніше ніж за два місяці у зв`язку з ліквідацією Аграрного фонду відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.07.2022 № 491, наказу Аграрного фонду від 05.08.2022 № 22-лк.

При цьому, представником позивача не заперечується та обставина, що ОСОБА_1 у вищевказаному попередженні про заплановане звільнення зазначив, що в будь - яких профспілкових організаціях не перебуває.

05.08.2022 уповноважений представник Аграрного фонду подав до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості повідомлення про заплановане масове вивільнення працівників Аграрного фонду в кількості 12 осіб.

Наказом № 27-к від 03.10.2022 «Про припинення трудового договору» позивача звільнено 05.10.2022 з посади начальника відділу по роботі з персоналом Аграрного фонду, п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З наказом про звільнення ОСОБА_1 ознайомлений 03.10.2022, що також не заперечується представником позивача. Однак, позивачем зазначено, що при попередженні про наступне вивільнення ОСОБА_1 не були запропоновані наявні на підприємстві посади, що є обов`язком роботодавця.

Стаття 3 КЗпП України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

У відповідності до положень ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як передбачено ч. 1 ст. 135 ГК України, власник майна має право одноосібно або спільно з іншими власниками на основі належного йому (їм) майна засновувати господарські організації або здійснювати господарську діяльність в інших організаційно-правових формах господарювання, не заборонених законом, на свій розсуд визначаючи мету і предмет, структуру утвореного ним суб`єкта господарювання, склад і компетенцію його органів управління, порядок використання майна, інші питання управління діяльністю суб`єкта господарювання, а також приймати рішення про припинення заснованих ним суб`єктів господарювання відповідно до законодавства.

Пункт 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» передбачає, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань, зокрема, 1) приймають рішення про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємств, установ та організацій, заснованих на державній власності.

Стаття 104 ЦК України визначає, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Стаття 105 ЦК України визначає, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Згідно з положеннями ст. 110 ЦК України, юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників, суб`єкта управління державної або комунальної власності або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи відповідно до частини першої цієї статті, призначає ліквідаційну комісію (ліквідатора) такої юридичної особи.

Стаття 111 ЦК України визначає що з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Повідомлення має містити інформацію про заплановане масове вивільнення працівників, визначену ч. 2 ст. 49-4 цього Кодексу, та проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Повідомлення обов`язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації).

Аграрний фонд - неприбуткова державна спеціалізована бюджетна установа, уповноважена Кабінетом Міністрів України провадити цінову політику в агропромисловій галузі економіки України.

Положення про Аграрний фонд затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2005 № 543. В редакції Положення зі змінами внесеними Постановою КМУ № 916 від 06.11.2019 Фонд належить до сфери управління Мінекономіки, є підзвітним і підконтрольним йому.

05.11.2020 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування Державного аграрного реєстру та удосконалення державної підтримки виробників сільськогосподарської продукції» № 985-ІХ в редакції якого розділ II «Державне регулювання цін окремих видів сільськогосподарської продукції та Аграрний фонд» з Закону України № 1877-ІУ виключено.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.12.2021 № 1722-р «Про передачу цілісного майнового комплексу державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства» Аграрний фонд передано зі сфери управління Міністерства економіки України до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Наказом Мінагрополітики від 01.07.2022 № 407 затверджено Положення про Аграрний фонд (далі - Положення), відповідно до якого припинення Фонду здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу) або ліквідації за рішенням Уповноваженого органу управління, яким є Міністерство аграрної політики і продовольства України, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду. Ліквідація Фонду здійснюється ліквідаційною комісією, призначеною Уповноваженим органом управління, а в разі його припинення за рішенням суду - комісією, утвореною відповідно до рішення суду. З моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження з управління Фондом.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.07.2022 № 491 «Про ліквідацію Аграрного фонду» прийнято рішення ліквідувати державну спеціалізовану бюджетну установу Аграрний фонд, затверджено склад ліквідаційної комісії в кількості 10 осіб з числа працівників Мінагрополітики та Аграрного фонду. Голову ліквідаційної комісії, генерального директора Аграрного фонду зобов`язано розробити план заходів з ліквідації Аграрного фонду та забезпечити його виконання, встановлено строк заявлення кредиторами вимог - два місяці з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо ліквідації Аграрного фонду. Терміни ліквідації наказом не визначено.

Наказом Аграрного фонду від 05.08.2022 №22-лк «Про ліквідацію Аграрного фонду» затверджено План заходів з ліквідації Аграрного фонду, відділу по роботі з персоналом згідно із законодавством України про працю доручено довести до відома всіх працівників Аграрного фонду даний наказ та наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.07.2022 № 491 «Про ліквідацію Аграрного фонду»; попередити працівників про їх наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд, за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

05.08.2022, керуючись ст. 49-2 КЗпП України всі працівники Аграрного фонду, в тому числі і позивач, письмово були повідомленні про заплановане вивільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться не раніше ніж за два місяці.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України виплаті підлягає вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

З початком ліквідації Аграрного фонду до Мінагрополітики подано розрахунок витрат на заходи пов`язані з ліквідацією Аграрного фонду.

05.10.2022 всіх працівників Аграрного фонду, які не увійшли до складу ліквідаційної комісії, звільнено за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу Аграрного фонду від 05.08.2022 № 22-лк «Про ліквідацію Аграрного фонду» та попередження про наступне вивільнення від 05.08.2022.

Про вивільнення працівників повідомлено Шевченківську районну філію Київського міського центру зайнятості.

На момент прийняття рішення про ліквідацію Аграрного фонду позивач, очолював в Аграрному фонді відділ по роботі з персоналом і одноособово забезпечував його діяльність. Посади головних фахівців, які входили до штату відділу, з березня 2018 року були вакантні.

Виконуючи свої посадові обов`язки, позивач, як начальник відділу по роботі з персоналом, на виконання наказу Аграрного фонду від 05.08.2022 № 22-лк «Про ліквідацію Аграрного фонду» згідно із законодавством України про працю, склав текст попередження про наступне вивільнення, який подав на підпис голові ліквідаційної комісії, генеральному директору Аграрного фонду, після чого, довів до відома всіх працівників Аграрного фонду про наказ Аграрного фонду від 05.08.2022 № 22-лк «Про ліквідацію Аграрного фонду» та наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.07.2022 № 491 «Про ліквідацію Аграрного фонду», та під підпис ознайомив кожного працівника з попередженням про їх наступне вивільнення, у зв`язку з ліквідацією державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд, за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться не раніше ніж за два місяці.

З дня ознайомлення з попередженням і до дня звільнення, працівники повинні виконувати свої посадові обов`язки в повному обсязі, додержуючись Правил внутрішнього трудового розпорядку Аграрного фонду.

03.10.2022 позивачем підготовлено накази про припинення трудового договору з працівниками і звільнення їх 05.10.2022 з розрахунком невикористаних відпусток по 05.10.2022 включно.

Позивач не увійшов до складу ліквідаційної комісії, створеної Уповноваженим органом управління і не відноситься до категорії працівників, які підлягають обов`язковому працевлаштуванню при звільненні, у зв`язку з ліквідацією установи, у зв`язку з чим, 03.10.2022 позивач підготував наказ № 27-к і на себе, про припинення трудового договору 05.10.2022 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу Аграрного фонду від 05.08.2022 № 22-лк «Про ліквідацію Аграрного фонду» та попередження про наступне вивільнення від 05.08.2022, з яким ознайомився 03.10.2022 особисто, без зауважень, компенсація за невикористану відпустку розрахована по 05.10.2022.

Оскільки, процедура ліквідації Аграрного фонду не передбачає створення правонаступників, тому дії уповноваженого органу на ліквідацію, щодо звільнення працівників за п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією Фонду, не суперечать нормам КЗпП України.

Таким чином, з початком процедури ліквідації роботодавця, без передачі прав та обов`язків правонаступнику, звільнення працівників здійснюється відповідно до законодавства України про працю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та про таке вивільнення повідомляється державний центр зайнятості, на який законом покладено обов`язок їх працевлаштування. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2018 у справі № 911/3259/16.

Про масове вивільненням працівників Аграрного фонду за встановленою формою вчасно повідомлена Шевченківська районна філія Київського міського центру, що підтверджується відповідною звітністю.

Таким чином, оскільки саме державна служба зайнятості в силу ч. 4 ст. 49-2 КЗпП України вчиняє дії по працевлаштуванню вивільненого працівника, підстави для покладення такої відповідальності на відповідача, в даному випадку, відсутні.

Твердження позивача про те, що після його звільнення у зв`язку з ліквідацією установи, відповідач продовжував прийняття на роботу до Аграрного фонду інших працівників, є помилковим, оскільки ОСОБА_3 , працюючи заступником головного бухгалтера, фактично була єдиним працівником відділу бухгалтерського та фінансового обліку і одноосібно забезпечувала його діяльність з виконання покладених на відділ завдань.

Займаючи посаду заступника головного бухгалтера ОСОБА_3 забезпечувала підготовку та складання періодичної фінансової звітності, нарахування та перерахування податків, відображенням в бухгалтерському обліку всіх господарських операцій, нарахування та виплату заробітної плати, розробку проектів кошторисів. При виконанні своїх обов`язків користувалась автоматизованими системами СДО, «Казна», Клієнт-Банк, «ЄДата».

На початку вересня 2022 року ОСОБА_3 повідомила Голову ліквідаційної комісії про наміри вийти зі складу ліквідаційної комісії Аграрного фонду і звільнитись з Аграрного фонду з підстав зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з ліквідацією установи. Тому, у Аграрного фонду виникла необхідність у пошуку бухгалтера, який би замість ОСОБА_3 увійшов до складу ліквідаційної комісії Аграрного фонду.

Достеменно знаючи про наміри звільнення ОСОБА_3 та пошуки на її місце іншого працівника, жоден з працівників Аграрного фонду не виявив бажання бути переведеним на її посаду і виконувати обов`язки заступника головного бухгалтера.

При цьому, у позивача відсутня необхідна кваліфікація, для обіймання посади бухгалтера установи.

У зв`язку з повідомленням ОСОБА_3 про вихід зі складу ліквідаційної комісії і її звільнення, на посаду головного фахівця відділу бухгалтерського та фінансового обліку було прийнято ОСОБА_4

04.10.2022 позивачем, як начальником відділу по роботі з персоналом, оформлено прийняття ОСОБА_4 на вакантну посаду головного фахівця відділу бухгалтерського та фінансового обліку без зауважень.

06.10.2022 ОСОБА_4 переведено на посаду заступника головного бухгалтера, до Мінагрополітики подано відповідні пропозиції про внесення змін до складу ліквідаційної комісії.

Наказом Мінагрополітики від 01.11.2022 № 850 «Про внесення змін до складу ліквідаційної комісії Аграрного фонду» ОСОБА_4 уведено до складу ліквідаційної комісії Аграрного фонду.

За умов виконання заходів з ліквідації Фонду членами ліквідаційної комісії на займаних посадах на умовах оплати праці, які є чинними в Аграрному фонді, звільнення працівників Аграрного фонду у зв`язку з ліквідацією установи, не є підставою для видалення зі штатного розпису посад, які займали ці працівники, а затвердження Уповноваженим органом управління кошторису та штатного розпису Аграрного фонду на 2023 рік забезпечує право членів ліквідаційної комісії на оплату праці захищене ст. 43 Конституції України та ст. 21 Закону України «Про оплату праці». У зв`язку з чим, відповідно до постанови КМУ від 18.11.2022 № 1294, було проведено перерозподіл видатків бюджету і фонд оплати праці Аграрного фонду з листопада 2022 року зменшено.

Ураховуючи зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив твердження позивача про порушення трудового законодавства при його звільненні, оскільки позивач не надав суду доказів, що посада заступника головного бухгалтера відповідає його професії або спеціальності, тобто, позивач не володіє спеціальними знаннями, він не є бухгалтером. Вказані обставини позивачем не були спростовані.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що судом не встановлено порушень положень КЗпП України при звільненні позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Плакущим Сергієм Володимировичем, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 25 червня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді