КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/820/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 про стягнення суми матеріальних збитків, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на його користь кошти у сумі 151 420,02 грн, з яких 127 500 грн - сума матеріального збитку, 15 000 грн - моральна шкода, 8 920,02 грн - судові витрати, з ОСОБА_3 - кошти у розмірі 101 118,03 грн, з яких 95 161,44 грн - сума матеріального збитку, 5 956,59 грн - судові витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що він станом на 01 серпня 2021 року згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №01/58907 від 31 липня 2021 року був власником транспортного засобу «Renault Megane», 2016 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

01 серпня 2021 року, приблизно о 17:00 год., за адресою: м. Київ, Брест-Литовське шосе (18 кілометр), на частині дороги по Брест-Литовському шосе в напрямку від вул. Оборони Києва до вул. Зв`язківців у результаті порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , цивільна відповідальність якого застрахована в ПАТ НАСК «Оранта» за полісом AT №000180622, відбулось зіткнення транспортних засобів, в результаті чого автомобілю марки «Reno Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_1 , заподіяно механічні пошкодження.

Вказував, що листами від 09 червня 2021 року за №09-02-22/2321 та від 13 квітня 2023 року №09-02-22/2764 ПАТ НАСК «Оранта», розглянувши його заяву, відмовила у виплаті страхового відшкодування за шкоду, заподіяну автомобілю «Reno Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з тим, що у вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року відсутні відомості щодо причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого ОСОБА_3 , як водія автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_3 , та пошкодженнями його автомобіля. Дійсно в описовій частині вироку описується подія дорожньої пригоди лише за участю двох транспортних засобів - «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_3 , та «Skoda». Викладення подій обставин ДТП не містить факту участі автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_3 , так як відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №0002063 від 16 серпня 2021 року) були внесені у зв`язку з тим, що в результаті вищевказаної ДТП пасажир автомобіля марки «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Зауважував, що участь у ДТП його автомобіля підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження №0002063 від 16 серпня 2021 року, які зберігаються у Святошинській окружній прокуратурі міста Києва, зокрема, відомостями з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01 серпня 2021 року та схемою ДТП, які були надані прокуратурою на адвокатський запит. Відповідно до описової частини протоколу його автомобіль «Reno Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , мав такі пошкодження: розбиття задньої лівої блок фари, деформація заднього крила, заднього бампера, двері багажника, капоту, розбиття передніх блок-фар, деформація переднього бампера, тощо. Відповідно до схеми огляду місця ДТП під №6 зазначений його автомобіль, під №5 автомобіль «Skoda» під керуванням свідка ОСОБА_5 , під №3 автомобіль «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , під №7 автомобіль «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням свідка ОСОБА_6 .

Також зазначав про те, що вина ОСОБА_3 у заподіянні механічних пошкоджень його автомобілю може бути підтверджено показаннями свідків: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водія автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_5 , оскільки саме з його автомобілем відбулось первісне зіткнення, в результаті чого автомобіль «Skoda Octavia» зіткнувся з його автомобілем, свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водія автомобіля «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_4 ., оскільки первісне зіткнення автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 відбулось з автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_5 , який від зіткнення контактував з його автомобілем, а його автомобіль від зіткнення, в свою чергу, контактував з автомобілем «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_6 .

Таким чином уважав, що вказані процесуальні документи кримінального провадження разом з відомостями вироку Святошинського районного суду м. Києва, яким встановлена вина ОСОБА_3 у порушенні ним правил дорожнього руху, беззаперечно доводять причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями ОСОБА_3 та наслідками - пошкодженнями його автомобіля та, відповідно, спричинення матеріального збитку на визначену у позові суму.

Звітом №А02-27 від 27 травня 2023 року визначено вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників транспортного засобу «Reno Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , яка складає 22 0161,44 грн, при огляді пошкоджень автомобіля, який проводився 11 лютого 2022 року, були присутні представник ПАТ HACK «Оранта» Пономаренко Ю.М., якого ознайомлено з результатами досліджень транспортного засобу. Ліміт, встановлений полісом AT №000180622, складає 130 000 грн, франшиза визначена розміром 2 500 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення з ПАТ HACK «Оранта» на його користь моральної шкоди посилався на те, що для відновлення своїх порушених прав він був вимушений упродовж всього цього часу вести листування, звертатись через свого представника з адвокатськими запитами, власними коштами проводити автотоварознавче дослідження, витрачати на це додатковий час та зусилля. Він, який не є винуватцем, а потерпілою у ДТП особою, був вимушений зазнати весь тягар зусиль, необхідних для поновлення його прав, ці обставини утворили для нього відчуття безсилля, беззаконного нехтування його правами, зневіри та розпачу. Моральні страждання, завдані ПАТ HACK «Оранта», позивач оцінив у 15 000 грн.

На підставі викладеного, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а також просить повернути йому зайво сплачену суму судового збору у розмірі 2 534 грн.

Уважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У мотивування скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував принцип преюдиції, оскільки не повинен був сприймати як обов`язкові висновки, зазначені у вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року у справі №759/24293/21 щодо фактичних обставин справи, які розглядаються у даному позові, з огляду на те, що обставини цієї справи є інакшими.

Вказує, що дослідження обставин у вироку здійснювалось у межах розслідування кримінального провадження щодо отримання пасажиром автомобіля марки Dacia ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Дослідження «ланцюга» зіткнень інших авто після первісного контакту автомобіля відповідача ОСОБА_3 та автомобіля Skoda не було предметом кримінального провадження, що по суті є вірним.

Зауважує, що позивач має право посилатися на зміст вироку від 22 листопада 2021 року, що набрав законної сили, а саме на факт встановлення винних дій відповідача ОСОБА_3 у порушенні ним ПДР, яка разом з наданими ОСОБА_1 доказами, призвела не тільки до спричинення тілесних ушкоджень відповідної особи (потерпілого), а також до «ланцюжної реакції» зіткнень інших авто.

Як на обов`язкову підставу скасування рішення суду першої інстанції посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, у той час як внаслідок обсягу та характеру доказів, у тому числі необхідність виклику та допиту свідків, справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Також зазначає про те, що суд ухвалою від 03 липня 2023 року безпідставно зобов`язав позивача доплатити судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 534 грн, у зв`язку з чим уважає, що вказана сума підлягає поверненню ОСОБА_1 як надмірно сплачена.

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження неправомірних дій відповідачів належних та допустимих доказів, тобто таких, що містять інформацію щодо предмета доказування, таких що можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не надано.

Враховуючи, що вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від завдання позивачу неправомірними діями відповідачів матеріальної шкоди, судом не встановлено наявності причинного зв`язку між завданням матеріальної шкоди позивачу та діями відповідача ОСОБА_3 .

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01 серпня 2021 року учасниками ДТП були транспортні засоби: «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 , «Reno Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , «MersedesBens» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_6 , «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_7 .

Зі схеми ДТП убачається, що автомобілі розташовані наступним чином: 8 - Авто «Хюндай» водій ОСОБА_7 , 7 - Авто «Мерседес» водій ОСОБА_6 , 6 - Авто «Рено» водій ОСОБА_1 , 5- Авто «Шкода» водій ОСОБА_5 , 3 - Авто «Дачія».

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року у справі №759/24293/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочину за частиною другою статті 286 КК України.

Судом у справі №759/24293/21 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 01 серпня 2021 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_7 , виданого ДАІ МВС-УВС м. Києва від 12 травня 1998 року, технічно справним автомобілем зеленого кольору, марки «Dacia», моделі «Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався в крайній лівій смузі для руху проїжджою частиною дороги по Брест-Литовському шосе в місті Києві, зі сторони вулиці Оборони Києва в місті Києві до вулиці Зв`язківців в місті Києві зі швидкістю приблизно 80 км/год. При цьому, з ліва на задньому сидінні вказаного автомобіля сидів в якості пасажира ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У цей же час в крайній лівій смузі для руху проїжджої частини дороги по Брест-Литовському шосе в місті Києві, зі сторони вулиці Оборони Києва в місті Києві до вулиці Зв`язківців в місті Києві, зорганізувався затор з автомобілів, які стояли нерухомо у вказаній смузі для руху з метою здійснити розворот в дозволеному місці в напрямку міста Житомир.

Наближаючись до затору з автомобілів, які стояли нерухому в крайній лівій смузі для руху проїжджої частини дороги по Брест-Литовському шосе в місті Києві, зі сторони вулиці Оборони Києва в місті Києві до вулиці Зв`язківців в місті Києві, водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи автомобілем зеленого кольору марки «Dacia», моделі «Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміні, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з іншим автомобілем, а саме передньою частиною автомобіля в`їхав в задню частину автомобіля сірого кольору, марки «Skoda», моделі «Octavia Tour», реєстраційний номер НОМЕР_5 , чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 01 січня 2002 року (зі змінами).

Відповідно до вимог статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018 Великої палати Верховного Суду по справі №917/1345/17.

Таким чином, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року суду у справі №759/24293/21 встановлений факт зіткнення автомобіля марки «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з автомобілем марки «Skoda Octavia Tour», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який повторного доведення не потребує.

09 червня 2022 року та 13 квітня 2023 року ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» направила на адресу ОСОБА_1 лист щодо розгляду страхової події у якому зазначено, що ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» не має правових підстав для виплати страхового відшкодування

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до пункту 32.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

У випадку завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки цивільно-правова відповідальність особи настає відповідно до положень статті 1188 ЦК України: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, відповідно до вищевикладеного, для визнання випадку страховим необхідним є встановлення особи та факту вини такої особи в завданні шкоди.

При розгляді матеріалів справи щодо визнання випадку страховим страховик не може керуватися припущеннями, а лише конкретними матеріалами справи та достовірно встановленими і підтвердженими належним чином (а відносно вини - рішенням суду) обставинами.

Так, відповідно до положень статті 221 КУпАП підвідомчість справ про порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів (стаття 124 КпАП України) належить до компетенції районних, районних у місті, міських чи міжрайонних судів (суддів).

Згідно положень статті 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом.

Особа не може вважатися винуватою у вчиненні адміністративного чи кримінального проступку, доки її вина не буде доведена у передбаченому законом порядку і встановлена постановою чи вироком суду, що набули чинності.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого (мова йдеться про реальні збитки та упущену вигоду - ст.22 ЦК України); в) прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов одночасно є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

У постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження №61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту.

Разом з тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем на підтвердження неправомірних дій відповідачів належних та допустимих доказів, тобто таких, що містять інформацію щодо предмета доказування, таких що можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не надано.

Також місцевим судом правильно не взято до уваги посилання позивача на те, що процесуальні документи кримінального провадження разом з відомостями вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року беззаперечно доводять причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями ОСОБА_3 та наслідками пошкодження його автомобіля, з огляду на те, що такі доводи не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки поза розумним сумнівом не підтверджують ані неправомірної поведінки саме відповідача ОСОБА_3 , ані його вини, ані причинного зв`язку між протиправною поведінкою та спричиненою позивачу шкодою.

Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, з яких можливо було б встановити вину ОСОБА_3 у завданні матеріальної шкоди саме транспортному засобу ОСОБА_1 чи навіть сам факт пошкодження його діями автомобіля марки «Reno Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Матеріальні збитки не можуть бути покладені на відповідача ОСОБА_3 без доведення його вини у заподіянні вказаної матеріальної шкоди та як наслідок відсутні підстави відповідальності ПАТ Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №000180622), про що обґрунтовано зазначено місцевим судом.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд першої інстанції правильно відмовив у їх задоволенні з підстав того, що такі вимоги є похідними від основної про завдання позивачу неправомірними діями відповідачів матеріальної шкоди.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні в матеріалах справи докази і надав їм належну оцінку, у зв`язку з чим правильно відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог за недоведеністю.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, розглянувши дану справу в порядку спрощеного позовного провадження, є необґрунтованими з огляду на те, що клопотання про допит свідків позивач в суді першої інстанції не заявляв та не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вимоги позивача, про повернення йому надміру сплаченого судового збору за подання позовної заяви, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, оскільки сума судового збору була сплачена ОСОБА_1 за подання позовної заяви на розрахунковий рахунок Святошинського районного суду та підлягає поверненню у разі наявності правових підстав у порядку, визначеному Законом України «Про судовий збір» та встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів уважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник