Справа № 459/3875/23
Провадження № 2/459/732/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

25 червня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судового засідання Мікало А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.06.2024 позов задоволено частково, виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 , у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

11.06.2024 представник позивача подав до суду заяву, у якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 34275,04 грн, а саме: витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 21000,00 грн, витрати на доїзд та добові представника у розмірі 12578, 03 грн, компенсація за відрив від звичайних занять в розмірі 697,01 грн.

19.06.2024 представник відповідача подав заперечення на заяву про розподіл судових витрат, у якій зазначив, що такі є завищеними. Зазначив, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.06.2024 позов ОСОБА_2 задоволено частково. У повній заяві остання зазначила, що орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу становить 12000,00 грн, в той час як до відшкодування заявлена сума у розмірі 21000,00 грн. Щодо стягнення витрат на доїзд та добових представника, зазначив, що заявником не подано документів на підтвердження того, кому належить транспортний засіб, на якому здійснювався доїзд представника у судові засідання, договору про оренду такого автомобіля, документів про відрядження адвоката та про виплату йому коштів за такі відрядження. Щодо компенсації коштів за відрив від звичайних занять, то вказав, що позивач за такий час отримувала заробітну плату.

Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися, останні подали заяви про розгляд заяви у їх відсутності.

Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2, ч.8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Метою звернення позивача до суду з цим позовом було виселення відповідача зі спірної квартири й цю вимогу, єдину по суті, судом задоволено. Про послідовну позицію суду у цьому питанні свідчить і те, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі позовну заяву не було залишено без руху з підстав неоплати у повному обсязі судового збору за інші дві вимоги. Тому відмова у позові в частині вимог про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 спірною квартирою та вимоги щодо ненадання відповідачеві іншого жилого приміщення у зв`язку із виселенням зі спірної квартири не призводить до необхідності визначення пропорційності розміру задоволених позовних вимог. Отже, при розподілі судових витрат суд виходить із того, що позов задоволено повністю.

Відповідно до заяви представника позивача позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 21000,00 грн, на доїзд та добові представника у розмірі 12578, 03 грн, а також просить стягнути з відповідача компенсацію за відрив від звичайних занять позивача в розмірі 697,01 грн.

Понесення позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката підтверджується: договором про надання правничої допомого від 10.11.2024: ордером на надання правничої (правової) допомоги від 15.11.2023; розрахунком гонорару № 06-10 від 06.06.2024.

Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити співмірності їх розміру. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Разом з тим суд бере до уваги, що від представника відповідача надійшло заперечення на розглядувану заяву, в якому останній зауважує, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є завищеними.

Суд звертає увагу на відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Дослідивши розрахунок гонорару, поданий представником позивача, судом встановлено що до нього включено такі види правової допомоги, як: ознайомлення із ухвалою про відкриття провадження та консультація замовника; ознайомлення із клопотанням відповідача від 10.01.2024, консультація замовника; ознайомлення із поясненнями представника відповідача від 21.03.2024, консультація замовника; ознайомлення із поясненнями представника відповідача від 24.05.2024, консультація замовника; написання додаткових пояснень від 24.04.2024, формування додатків, подання до суду.

Необхідно зазначити, що зазначені документи з доданими до них додатками, з якими ознайомлювався представник позивача, є невеликими за обсягом та не потребують значного часу для їх дослідження, а пояснення останнього від 24.04.2024 є за своєю суттю є дублювання обставин, викладених у позовній заяві, тому суд вважає відсутніми підстави покладення на відповідача таких витрат, понесених позивачем за надання його представником вищезазначених послуг.

Враховуючи задоволення позову, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, беручи до уваги заперечення представника відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн.

Вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 21000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, тому в цілому задоволенню не підлягає.

Наведене узгоджується із постановою Верховного Суду України у справі №826/2689/15 від 09.04.2019 року.

Щодо витрат позивача, які пов`язані з переїздом її представника ОСОБА_4 до Червоноградського міського суду Львівської області та його добових, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 138 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.138 ЦПК України).

Запровадження законодавцем граничного розміру (верхньої межі) компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані з прибуттям до суду, покликане насамперед запобігти завищенню розміру цих витрат та попередженню зловживання таким правом.

Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», згідно з додатком до якої витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

В свою чергу питання, пов`язані з відшкодуванням витрат на відрядження, унормовані постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» (далі Постанова № 98 від 02.02.2011) та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1988 № 59.

Отже, сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на компенсацію здійснених нею та підтверджених документально витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, які не можуть перевищувати встановлені законодавством, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1988 № 59, розміри.

Згідно із додатком №1 до Постанови № 98 від 02.02.2011 щодо суми

витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, встановлено в розмірі добових витрат по Україні, що становить 300,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача на підтвердження витрат, що пов`язані з його явкою до суду, надав розрахунок витрат по доїзду по маршруту Львів-Червоноград- Львів, наказ про встановлення норм витрат пального автомобіля та чеки на придбання пального № 2019 від 27.11.2023, № 697778 від 06.02.2024, № 1093 від 19.04.2024, № 5008 від 08.06.2024. № 3999 від 04.06.2024.

Оскільки представник позивача прибував до Червоноградського міського суду Львівської області для участі у судових засіданнях 5 разів, враховуючи граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, встановленийпостановами Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 та від 02.02.2011 № 98, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1500,00 грн (300,00 х 5) витрат, пов`язаних з доїздом представника останньої до Червоноградського міського суду Львівської області.

Вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з оплатою добових представника задоволенню не підлягає, оскільки стаття 138 ЦПК України, не передбачає такого виду судових витрат.

Слід зазначити, що відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення, підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими, при цьому, сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов`язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат.

Проте, всупереч наведеному позивач, звертаючись до суду з вимогою про компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 697,01 грн, не зазначила та не подала доказів того, від якого (яких) саме виду (видів) занять вона була позбавлена можливості виконувати у зв`язку із її явкою до суду для розгляду даної справи.

Таким чином, вимога позивача про компенсацію їй за відрив від звичайних занять не підлягає до задоволення.

Отже заява задовольняється частково у межах, зазначених вище.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 138, 141, 270, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 1500,00 грн витрат, пов`язаних з переїздом її представника - адвоката Астаповича О.В. до іншого населеного пункту.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення складено 25.06.2024.

Суддя: В. В. Грабовський