Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8815/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

Головуючий - суддя Кашуба А.В.

Секретар судового засідання Чернянчук К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Виноградів у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду передано цивільну справу за вказаною позовною заявою.

Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів із відповідача на утримання дітей з твердої грошової суми на частку заробітку та доходу; відкликати виконавчий лист , виданий на підставі Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області №299/582/19 від 02.08.2019, стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та доходу.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка та відповідач у зареєстрованому шлюбі народили двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб розірвано, подружжя припинили сімейні відносини, спільне проживання. На підставі Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.08.2019 у справі №299/582/19 з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1500 грн на кожну дитину щомісячно. Рішення виконується Старожинецьким відділом ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Виконавче провадження №60363056. Позивачка стверджує, що крім аліментів на двох дітей у загальній сумі 3000 грн на місяць, відповідач не надає жодної додаткової допомоги, не купує одяг, не оплачує репетиторів дітей та не несе інші витрати, необхідні для нормального розвитку дітей. Дітям по 13 та 16 років відповідно. За чотири роки з часу стягнення аліментів витрати на їх утримання значно збільшилися, в тому числі у зв`язку із війною та знецінення гривні, купівельна спроможність якої зменшилась у рази. Позивачка навела приблизні розрахунки витрат на утримання дітей та стверджує, що такі на місяць складають 15 тисяч грн (нормальне харчування, одяг, тощо). Відповідач не бере участі у житті дітей. Позивачці відомо, що відповідач проходив службу у ЗСУ та має офіційний дохід, є працездатним, інших утриманців не має. Діти проживають разом із позивачкою в с.Черна, позивачка організовує їх побут, виховує, утримує, забезпечує всім необхідним, несе додаткові витрати на їх утримання.

Відповідач подав письмові пояснення (відзив), у якому заперечує обґрунтованість позову та просить відмовити у його задоволенні.

Заперечення обґрунтовані тим, що відповідач не має заборгованості за аліментами, які з нього стягуються на утримання двох дітей у розмірі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину. 05.05.2016 відповідач одружився вдруге. 13 березня 2016 у нього народилася третя дитина: син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 зареєстрованого виконавчим комітетом Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області. Відповідач стверджує, що ніде не працює, на утриманні у нього малолітній син та дружина, яка ніде не працює.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №66 від 01.03.2024р.: «Молодшого, сержанта ОСОБА_2 , командира відділення 1 артилерійського взводу 3 артилерійської батареї артилерійського дивізіону, звільненого наказом на командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 28 лютого 2024 року №54РС на підставі статті 26 частини 1 пункту «а» (у запас), частини 4 пункту 2 підпункту «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232 XIl зі змінами, вважати, що справи та посаду здав 0l березня 2024. 01 березня 2024 року виключити зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, вважати таким, що припинив участь в бойових діях в складі військової частини НОМЕР_2 та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .».

Крім цього відповідач стверджує, що проходить лікування в обласному комунальному некомерційному підприємстві «Чернівецький обласний медичний діагностично-реабілітаційний центр».

Відповідач заявляє, що Позивач не надає докази порушення прав дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на належне матеріальне забезпечення.

Також відсутні докази розміру потреб неповнолітніх дітей.

Отже, доводи ОСОБА_1 про погіршення матеріального стану, зводяться до припущень.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на те, що платник аліментів ОСОБА_2 є працездатним, має задовільний стан здоров`я, може надавати утримання в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу).

Також позивач не надає докази розміру доходів ОСОБА_2 та зміни його майнового стану як платника аліментів.

Таким чином, ОСОБА_1 не доведено обставини, з якими частина перша статті 192 СК України пов`язує зміну способу стягнення аліментів.

Відповідь на відзив не подано.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи.

Позивачка подала письмову заяву, у якій просить розглядати справу без її участі.

Представник відповідача подав письмову заяву, у якій просить розглядати справу без його участі. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вивчивши доводи позовної заяви, та дослідивши подані позивачкою докази, вивчивши доводи відзиву, дослідивши подані відповідачем докази, суд вирішив наступне.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд встановив наступні обставини, що визнані та не оспорені сторонами спору.

Сторони спору перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народили двох дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами спор розірвано Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області 29.01.2016 у справі №299/3552/15-ц.

На підставі Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.08.2019 у справі №299/582/19 з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1500 грн на кожну дитину щомісячно. Рішення виконується Старожинецьким відділом ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Виконавче провадження №60363056.

Відповідач сплачує аліменти у вказаному розмірі. Заборгованість відсутня.

Діти з часу розірвання шлюбу проживають разом із позивачкою. Позивачка самостійно їх виховує, забезпечує та організовує їх побут та життя, сама несе додаткові витрати на їх утримання.

Позивачка уклала другий шлюб, зареєстрований 16.03.2020 року у Виконавчому комітеті Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, Актовий запис №1.

Суд визнає встановленими наступні обставини, на які посилається позивачка.

Зі слів позивачки, та що суд вважає об`єктивно вірогідним, за чотири роки з часу стягнення аліментів у розмірі по 1500 грн на одну дитину щомісячно, - витрати на утримання дітей значно зросли, зокрема і тому, що діти подорослішали, а отже зросли витрати на забезпечення їх харчування, придбання одягу та інших речей повсякденного вжитку, необхідних дітям шкільного віку. Рівень споживчих цін суттєво зріс, що не потребує доведення.

Тому всі доводи відповідача про те, що позивачка подала недостатньо доказів на підтвердження значних витрат на матеріальне утримання двох малолітніх дітей шкільного віку суд відхиляє. Той факт, що в сучасних умовах утримання дітей шкільного віку вимагає значних матеріальних витрат не потребує доведення.

Суд визнає встановленими наступні обставини, на які послався відповідач.

05.05.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , зареєстрований виконавчим комітетом Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області.

13 березня 2016 у другому шлюбі у відповідача народилася третя дитина: син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 зареєстрованого виконавчим комітетом Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області.

Факт проживання однією родиною підтверджується довідкою про склад сім`ї №29 від 08.01.2024.

Таким чином, відповідач має на утриманні малолітнього сина.

Та обставина, що друга дружина відповідача ніде не працює не підтверджена жодним доказом.

Суд встановив, що відповідач дійсно проходив службу у лавах ЗСУ, та Наказом від 01.03.2024 є звільненим із військової служби на тій підставі, що він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Позов подано 29.12.2023. Таким чином, та обставина, на яку посилалася позивачка (відповідач офіційно працевлаштований та має фіксований стабільний заробіток), як на підставу вимог позову дійсно мала місце. Проте, припинила існувати з 01.03.2024.

Так, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №66 від 01.03.2024р.: «Молодшого, сержанта ОСОБА_2 , командира відділення 1 артилерійського взводу 3 артилерійської батареї артилерійського дивізіону, звільненого наказом на командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 28 лютого 2024 року №54РС на підставі статті 26 частини 1 пункту «а» (у запас), частини 4 пункту 2 підпункту «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232 XIl зі змінами, вважати, що справи та посаду здав 0l березня 2024. 01 березня 2024 року виключити зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, вважати таким, що припинив участь в бойових діях в складі військової частини НОМЕР_2 та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .»

Крім цього, сторона відповідача надала фотозображення медичних документів із інформацією про те, що ОСОБА_2 проходив лікування в обласному комунальному некомерційному підприємстві «Чернівецький обласний медичний діагностично-реабілітаційний центр», та поніс витрати на придбання медичних препаратів.

Через відсутність інформації про перелік призначених саме пацієнту ОСОБА_2 медичних препаратів, ці доводи сторони відповідача відхиляються судом як недоведені.

Проаналізувавши правові норми, що регулюють правовідносини, у яких виник спір, суд прийшов до наступних висновків.

Позивачка порушила перед судом спір про зміну способу стягнення аліментів.

Питання про спосіб стягнення аліментів врегульовано ст.181 СК України.

За змістом ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Норми Сімейного кодексу України не визначають обов`язкових умов для вибору того чи іншого способу стягнення аліментів на утримання дитини. Право вибору між двома запропонованими законом способами грошового утримання дитини належить тому із батьків, з яким проживає дитина. При цьому одержувач аліментів наділений правом на зміну способу стягнення у судовому порядку (абзац другий, частина третя ст.181 СК України). І закон не вимагає наявність для цього певних підстав.

Відтак, вимога позивачки про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей із твердої грошової суми на частку від доходу їх батька - ґрунтується на законі і суд зобов`язаний таку вимогу задовольнити.

Відповідно до положень ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Разом із тим, у зв`язку зі зміною способу стягнення аліментів та враховуючи попередній їх розмір (1500 грн на одну дитину щомісячно) очевидно, що розмір аліментів буде збільшено.

Порядок та підстави збільшення (зміни) розміру аліментів врегульовано ст.182, ст.192 СК України.

Заперечуючи проти задоволення позову, сторона відповідача посилається на те, що визначені статтею 192 СК України підстави для зміни розміру аліментів відсутні. А обставини, на які послалася позивачка недоведені.

Так, дійсно, статтею 192 СК України, врегульовано питання зміни розміру аліментів: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, закон пов`язує можливість збільшення розміру аліментів із настанням певних обставин: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Проте, суд вважає позицію відповідача надмірно формальною. Суд констатував, що у сучасних умовах утримання дітей шкільного віку вимагає значних матеріальних витрат. Аліменти на утримання дітей є власністю дітей. Суду очевидно, що грошове утримання на рівні 1500 грн на одну дитину щомісячно це сума, яка не може навіть вкупі з рівноцінною матеріальною участю іншого з батьків забезпечити дитині рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Це означає, що позиція відповідача прямо суперечить правам та охоронюваним законом інтересам його двох власних дітей.

Крім того, предметом позову є не збільшення (зміна) розміру аліментів, а зміна способу їх стягнення, що не обтяжено будь-якими умовами.

З цієї точки зору суд відхиляє наведені доводи сторони відповідача.

Разом із тим, розуміючи, що розмір аліментів у зв`язку зі зміною способу їх стягнення, з високим ступенем ймовірності буде збільшено суд враховує положення ст.182 СК України.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тому, суд вважає за необхідне врахувати, що відповідач має на утриманні третю дитину, наразі звільнений із військової служби та посилається на те, що не працює і проходить лікування. Враховується розмір прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років - 3196 грн.

У зв`язку із цим, суд вирішує визначити розмір частки, яку слід стягувати на утримання двох дітей на рівні 1/4 від доходу (заробітку) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд в першу чергу врахував права та інтереси дітей: аліменти є власністю дитини, а батьки основним, якщо не єдиним, джерелом матеріального існування. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Позивачка звільнена від сплати судового збору за позов про аліменти. На підставі ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви, яку подано 29.12.2023, у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 210, 259, 263-265, 273, п.15.5 п.15 ч.1 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 на утримання їх дітей із твердої грошової суми на частку від його доходу.

Відкликати із Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, виданий на підставі Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.08.2019 № 299/582/19.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) від його доходу на двох дітей, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із дати набрання рішенням законної сили до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У іншій частині вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. В. Кашуба