Справа № 487/3051/24
Провадження № 2/487/1796/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді: Лагоди А.А.,

секретаря: Мамчур К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Юрчак Яни Іванівни в інтересах ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про скасування арешту майна та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2024 сторона позивача звернулась до суду із вищезазначеним позовом. Просить суд скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладеного арешту па квартиру (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав 14001256), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обґрунтовує позов тим, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , однак не може реалізувати своє право на спадкове нерухоме майно оскільки на нього накладене арешт ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2016 по цивільній справі №487/9028/15, позивачем по якій і за заявою якого накладено арешт був померлий спадкодавець, що унеможливлює скасування ухвали суду в іншому порядку ніж звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 04.04.2024 позовну заяву позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 26.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Сторона позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в заяві від 10.04.2024 просив слухати справу без представника Миколаївської міської ради за наявними матеріалами у справі.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер (свідоцтво серії НОМЕР_1 від 04.05.2023).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з квартири за АДРЕСА_2 , яка належать спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2011 за р.№135, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В. та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.02.2016 у справі №487/9028/15-ц.

За Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.06.2023 №73004186 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Тищенко О.О. заведена спадкова справа за №45/2023 спадкодавцем визначено ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Тищенко О.О. від 23.11.2023 №262/02-14 єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 є ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 05.12.2023 №357063339 власником квартири за АДРЕСА_2 є ОСОБА_2

28.03.2024 за вих. №39/02-31 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Тищенко О.О. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постанова вмотивована тим, що нотаріальна дія з видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за АДРЕСА_2 не може бути вчинена, оскільки на спадкове майно накладено арешт ухвалою суду від 10.02.2016 №487/9028/15-ц.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із статтею 1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Положеннями статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1270ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

У відповідності до розділу 10 пункту 4 підпункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) видача свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України), та є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до направленої копії спадкової справи № 45/2023, яка надійшла від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Тищенко О.О. ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за заповітом.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.01.2024 №362256039 наявне обтяження нерухомого майна квартири за АДРЕСА_2 на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2016 №487/9028/15-ц, суб`єкт обтяження ОСОБА_2 .

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Тищенко О.О. із заявою про прийняття спадщини, але через наявність ухвали суду про арешт майна боржника та заборони його відчуження, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується матеріалами цивільної справи, в тому числі і матеріалами спадкової справи, а також враховуючи, що рішення суду є остаточним на користь ОСОБА_2 , в якому і був накладений арешт на вказане вище майно яке було зареєстровано, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання права власності на таке майно в порядку спадкування за заповітом.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ утручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в статті 391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із статтею 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В силу статті 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину та зареєструвати це право.

Відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат», підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Так, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.02.2016 у справі №487/9028/15-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним задоволено. Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_2 , недійсним. До цього ухвалою суду від 10.02.2016 в рамках розгляду справи №487/9028/15-ц накладено арешт на нерухоме майно а саме: квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , заборонено вчиняти нотаріальні дії по відчуженню вказаного нерухомого майна.

Таким чином, подальше збереження обтяження майна по типу арешту, набуває ознак незаконного та порушує права позивача.

Захист прав позивача може відбутись згідно приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» лише за судовим рішенням.

Судові витрати слід віднести за рахунок позивача відповідно до заяви.

Керуючись статтями 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, статтями 321, 391, 126, 1217, 1268. 1269, 1297 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача Юрчак Яни Іванівни в інтересах ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про скасування арешту майна та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Зняти арешт з майна ОСОБА_2 та скасувати заборону по типу обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 14001256 зареєстрованого 01.04.2016, реєстратором Миколаївського міського управління юстиції Свєтликовим Д.Ю. на підставі ухвали суду, серія та номер: 487/9028/15-ц, виданий 10.02.2016, видавник Заводський районний суд м. Миколаєва, предмет обтяження квартира АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, , яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Суддя А.А. Лагода