Справа № 216/67/22
Провадження № 2/216/246/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

11 січня 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»(далі ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 30 липня 2014 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк»та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № від 30.07.2014, за яким останній отримав кошти у розмірі 29 294,23 грн із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних. З яких 27 571,04 грн надано на споживчі цілі. Позичальник зобов`язався повернути банку суму отриманих кредитів та виконати всі інші зобов`язання встановленні кредитним договором не пізніше 30 липня 2019 року.

13 червня 2016 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016, за яким останній набув право нового кредитора до відповідача закредитним договором № від 30.07.2014 у розмірі 39 781,09 грн, з яких: 18 538,68 грн сума строкової заборгованості за кредитом за даними балансу, 297,68 грн сума строкових нарахованих відсотків, 9268,27 грн сума простроченого тіла кредиту за даними балансу, 11 676,46 грн сума нарахованих прострочених процентів по кредиту за даними балансу, 27 806,95 грн загальну сума заборгованості за основною заборгованістю за кредитом (тіло) згідно умов договору, 11 974,14 грн загальна сума заборгованості за основною заборгованістю нарахованими доходами (%) згідно умов договору.

29 січня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019, відповідно до якого останній набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № від 30.07.2014.

18 лютого 2019 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості в розмірі 39 781,09 грн протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019.

Оскільки укладений відповідачем кредитний договір встановлює кінцевий термін виконання зобов`язання 30 липня 2019 року, а вимога про погашення кредитної заборгованості від 18.02.2019 направлялась в межах дії кредитного договору, тому позивач вважає, що строк позовної давності звернення до суду з позовом позивачем не порушено.

Позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості в межах трирічного терміну з 30.03.2016 по 30.07.2019 у розмірі 20 029,72 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом у розмірі 20 026,19 грн, та суми заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 3,53 грн.

Окрім цього, відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідачу нараховано індекс інфляції та 3 % річних за період з 29.01.2019 по 06.12.2021 у розмірі 5189,83 грн. Посилаючись на вищевказані обставини представник позивача просив суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 25 219,52 грн, та судові витрати, які складаються з судового збору 2270 грн, та витрат на правничу допомогу 10 782,50 грн.

15 березня 2023 року відповідач звернувся до суду з відзивом на позов, вважає позов безпідставним, та необґрунтованим. Як на підставу заперечень посилався на те, що відсутні докази на підтвердження отримання відповідачем кредиту, та перерахування коштів на поточний рахунок або видачу через касу банка грошових коштів в розмірі 29 294,23 грн. Також, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому немає підстав вважати, що розмір його заборгованості перед позивачем, а також суми відсотків, комісії, зазначені в розрахунку є правильними.

В матеріалах справи міститься не завірена належним чином копія договору про надання споживчого кредиту (договір) та заява на видачу кредиту № 2, які нечитабельні та неможливо визначити на яких умовах укладався кредитний договір, а також неможливо встановити чи було підписано договір відповідачем.

Крім того, позивач звернувся до суду з позовом поза межами строку позовної давності. При цьому вважає, що якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Також, вважає витрати на правничу допомогу у розмірі 10 782,50 грн безпідставними, оскільки підготовка документів по даній справі не вимагала надмірного обсягу юридичної і технічної роботи та недоведеність затрат часу вказаного позивачем. Справа про стягнення заборгованості є не складною так як є усталена судова практика. Просив суд відмовити позивачу.

06 квітня 2023 року представник позивача Бадах С.М. надав суду відповідь на відзив. Вказує на те, що відповідач пропустив строк звернення до суду з відзивом на позов. Окрім іншого зазначає, що спірний кредитний договір було підписано лише після того, як відповідач був ознайомлений з усіма його умовами, що також підтверджується його підписом на самому кредитному договорі, та інших супутніх документах. Після підписання договору, для здійснення операції надання/отримання кредитних коштів готівкою, оформляється заява на видачу готівки, яка підписується сторонами (позичальником та банком), яка є первинним документом, який підтверджує факт надання банком та факт отримання позичальником готівкових кредитних коштів. Строк позовної давності пропущено не було, оскільки відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин діяв з 12.03.2020 по 30.04.2023. Також, посилання відповідача на завищений розмір витрат на правничу допомогу вважає не аргументованим.

Представник позивача Тимошенко О.Ю. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач, представник відповідача Тішунін О.А. у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 30.07.2014 між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № . Умовами договору та графіком платежів визначено суму кредиту 29 294,23 грн, строк кредитування 60 місяців, процентну ставку 0,01 % річних, плату по кредиту (комісія) 2,1 % від суми кредиту щомісячно. Договір та графік платежів містить підпис відповідача (а.с.6-7).

30 липня 2014 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» видав заяву на отримання готівки № 2 від 30.07.2014 на суму 27 571,04 грн, отримувач: ОСОБА_1 . Заява містить підпис відповідача (а.с.8).

13 червня 2016 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016, за яким останній набув право нового кредитора до відповідача закредитним договором № від 30.07.2014 (а.с.9-12).

Згідно витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 13/06/16, загальна сума заборгованості відповідача за вищевказаним кредитним договором складає 39 781,09 грн, з яких: 18 538,68 грн сума строкової заборгованості за кредитом, 297,68 грн сума строкових нарахованих відсотків, 9268,27 грн сума простроченого тіла кредиту, 11 676,46 грн сума нарахованих прострочених процентів по кредиту. Кількість днів прострочення виконання зобов`язання 557 (а.с.13).

Разом з тим, 29 січня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019, відповідно до якого останній набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № від 30.07.2014 (а.с.15-18).

Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 29/01/19-2 встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача за вищевказаним кредитним договором складає 39 781,09 грн, з яких: 27 806,95 грн загальна сума заборгованості за основною заборгованістю за кредитом (тіло) згідно умов договору, 11 974,14 грн загальна сума заборгованості за основною заборгованістю за нарахованими доходами (%) згідно умов договору. Кількість днів прострочення виконання зобов`язання 1517 (а.с.19).

18 лютого 2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення кредитної заборгованості на підставі ст.ст. 530, 512, 516 ЦК України в розмірі 39 781,08 грн (а.с.21-23).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2021, яке набрало законної сили 26.03.2021, за заявою ОСОБА_1 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Оленою Олександрівною 07лютого 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 615 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором № від 30.07.2014 в розмірі 40 181,09 грн (а.с.89-91).

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 цього Кодексу визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі строки і на умовах, передбачених договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем правомірних вимог позивача, суд вважає вимоги останнього правомірними та обґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності за клопотанням відповідача суд виходить з наступного.

Положеннями статті 256 ЦК України визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статей 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації в один рік.

Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Також у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № , відповідачем відбувалася проплата заборгованості за вказаним договором, та останній платіж здійснено в грудні 2014 року (а.с.181-183).

Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» від 23.12.2021 № 7489 встановлено, що у період з 29.01.2019 по 06.12.2021 на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» надійшли кошти за кредитним договором № від 30.07.2014 в розмірі 1925,38 грн 18.09.2020; 3068,75 грн 20.10.2020; 115,70 грн 26.08.2020 (а.с.25).

Однак, суд не може враховувати зарахування вказаних коштів як проплати відповідачем боргу за кредитним договором, з огляду на те, що ті грошові кошти стягненні в примусовому порядку з відповідача під час виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. 07лютого 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 615 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором № від 30.07.2014 в розмірі 40 181,09 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було здійснено останній платіж проплати заборгованості за кредитним договором в грудні 2014 року, відповідно трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № від 30.07.2014 закінчується в грудні 2017 року, однак до суду позивач звернувся з позовом 11 січня 2022 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає необхідним відмовити у позові, у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 512, 516, 517, 526, 527, 530, 610, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 77;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.В.Онопченко