УХВАЛА

26 червня 2023 року

м. Київ

справа № 522/4568/23

провадження № 61-14057ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року у справі за заявою лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_2 про надання дозволу на примусову психіатричну амбулаторну допомогу ОСОБА_3 без його згоди чи згоди законного представника, за участю - прокурора Одеської обласної прокуратури Місюрко Ганни Андріївни,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року лікарі-психіатри Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради

(далі - КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради) ОСОБА_4 , ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про надання дозволу на примусову психіатричну амбулаторну допомогу ОСОБА_3 без його згоди чи згоди законного представника, за участю - прокурора Одеської обласної прокуратури Місюрко Г. А.

Приморський районний суд міста Одеси рішенням від 13 березня 2023 року заяву лікарів-психіатрів КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання дозволу на примусову амбулаторну психіатричну допомогу, задовольнив. Надав дозвіл на примусову амбулаторну психіатричну допомогу

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без його згоди, строком

на 6 (шість) місяців. Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.

Одеський апеляційний суд постановою від 03 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишив без задоволення. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 березня 2023 року залишив без змін.

02 жовтня 2023 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 16 жовтня 2023 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявниці: надати обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та докази отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції; уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження судових рішень; зазначити ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) та місце проживання чи перебування інших учасників справи; додати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

17 жовтня 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень забезпечено надання загального доступу ухвали Верховного Суду

від 16 жовтня 2023 року.

17 жовтня 2023 року копія ухвали суду касаційної інстанції від 16 жовтня

2023 року направлена на адресу заявниці ОСОБА_1 (квартира

АДРЕСА_1 ), яка зазначена в касаційній скарзі.

Відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду

22 листопада 2023 року до Верховного Суду повернулося рекомендоване поштове відправлення № 643, в якому надіслана ОСОБА_1 копія ухвали суду касаційної інстанції від 16 жовтня 2023 року, з довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання».

28 листопада 2023 року копія ухвали суду касаційної інстанції від 16 жовтня 2023 року повторно направлена на адресу заявниці ОСОБА_1 (квартира

АДРЕСА_1 ), яка зазначена в касаційній скарзі.

Відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду

05 січня 2024 року до Верховного Суду повернулося рекомендоване поштове відправлення № 373, в якому повторно надіслана заявниці

ОСОБА_1 копія ухвали суду касаційної інстанції від 16 жовтня 2023 року,

з довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання».

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначила номер засобу зв`язку (мобільний номер телефону), на який 22 січня 2024 року був здійснений дзвінок з метою повідомлення про направлення їй копії ухвали суду касаційної інстанції

від 16 жовтня 2023 року. На дзвінок заявниця не відповіла.

26 січня 2024 року копія ухвали суду касаційної інстанції від 16 жовтня

2023 року повторно направлена засобами електронного зв`язку на адресу заявниці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка зазначена в касаційній скарзі.

12 березня 2024 року на вказаний засіб зв`язку (мобільний номер телефону) ОСОБА_3 був здійснений дзвінок з метою повідомлення про направлення йому та ОСОБА_1 копій ухвал суду касаційної інстанції від 16 жовтня

2023 року. На дзвінок ОСОБА_3 відповів та вказав, що ні засобами поштового, ні електронного зв`язку копії ухвал Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року вони не отримували, а також просив повторно направити ухвали суду засобами поштового зв`язку.

14 березня 2023 року копія ухвали суду касаційної інстанції від 16 жовтня

2023 року направлена на адресу заявниці ОСОБА_1 (квартира

АДРЕСА_1 ), яка зазначена в касаційній скарзі, та отримана заявницею 20 березня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів касаційного провадження.

У березні 2024 року на виконання вимог ухвали Верховного суду

від 16 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку на офіційну електронну адресу суду касаційної інстанції без накладення кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) від ОСОБА_1 надійшла копія касаційної скарги.

У квітні 2024 року на виконання вимог ухвали Верховного суду від 16 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 надійшла копія касаційної скарги. Інші недоліки, зазначені в ухвалі суду від 16 жовтня

2023 року, не усунуті.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги як неподаної особі, яка її подала, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 27 червня

2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» (заява № 70329/12

та 5 інших заяв) зазначав, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) не можна тлумачити як таку, що встановлює певну форму обслуговування судової кореспонденції. Від національних органів влади також не вимагається забезпечення бездоганного функціонування поштової системи. Тим не менш, загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу. Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

(частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

ЄСПЛ вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Заявниця не виконала вимоги ухвали Верховного Суду від 16 жовтня

2023 року, зокрема не надала обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та докази отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції; уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження судових рішень; не зазначила ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) та місце проживання чи перебування інших учасників справи; не додала копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Разом з тим, з огляду на зміст касаційної скарги, заявник зазначає особу, яка не є учасником справи, та вказує її відповідачем у справі.

На час вирішення питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси

від 13 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 03 серпня 2023 року будь-які заяви або клопотання від заявниці засобами поштового або електронного зв`язку чи через систему «Електронний суд» не надходили, недоліки касаційної скарги, визначені в ухвалі Верховного Суду

від 16 жовтня 2023 року не усунено.

Заявниці надавався достатній строк для усунення недоліків касаційної скарги, з урахуванням обставин, які склалися у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, однак вона не проявила належної обачності в захисті своїх прав, не цікавилася результатами розгляду касаційної скарги.

Оскільки заявниця не виконала вимог ухвали Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року має бути визнана неподаною та повернута заявниці.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, вказав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права.

Тому повернення касаційної скарги не є порушенням права заявниці на доступ до суду за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року вважати неподаною та повернути заявниці.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська