Справа № 229/3834/24
Провадження № 2-п/229/40/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 р. м. Дружківка Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі

головуючої судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Яковенко Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дружківка заяву Їлмаза Доганджана про скасування заочного рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07 серпня 2024 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області від адвоката Берзінь Сергія Людвиговича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , надійшла заява в який він просить: 1) поновити пропущений з поважних причин строк подання заяви про перегляд заочного рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07 серпня 2024 року у справі № 229/3834/24; 2) скасувати заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07 серпня 2024 року у справі № 229/3834/24 і передати справу за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова для продовження судового розгляду в порядку загального позовного провадження; 3) судові витрати покласти на сторони в рівних частинах. Обґрунтовує свої вимоги тим, що не брав участі у розгляді справи № 229/3834/24 з поважних причин, оскільки він не був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, а саме шляхом вручення судової повістки, доказів чого немає в матеріалах справи. Є іноземцем громадянином Турецької Республіки, має постійне проживання за кордоном, на момент відкриття провадження у справі, а також протягом розгляду справи у суді відповідач не перебував за фактичним місцем своєї реєстрації в Україні. У зв`язку з необізнаністю про судовий розгляд відповідач не мав змоги надати відзив на позив позивача, в якому викласти мотиви незгоди із позовними вимогами, їх необґрунтованістю, в тому числі заявити про надання строку для примирення подружжя.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 05 грудня 2024 року прийнято заяву та призначено її до розгляду в судове засідання з викликом сторін.

В судове засідання заяву про перегляд заочного рішення підтримала, посилаючись на підстави викладені в ній. Вказала, що позов не визнає.

В судове засідання позивач Їлмаз Доганджан та його представник адвокат Берзінь Сергій Людвигович не з`явились, проте 05 грудня 2024 року представник надав заяву про розгляд справи без його участі та участі заявника, зазначивши, що вимоги заяви вони підтримують повністю та просять їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник також не з`явились до судового засідання, представник ОСОБА_3 надала заяву про розгляд заяви без їх участі, зазначивши, що вони заперечують проти перегляду заочного рішення. Крім того, представник зауважила, що справа була розглянута за місцем реєстрації позивача, тому що дитина проживає разом з нею, а відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Враховуючи те, що в силу положень ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви, суд вирішив проводити розгляд справи без їх участі.

Розглянувши викладені в заяві про перегляд заочного рішення доводи, дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позов з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення підлягає скасуванню за обов`язкової наявності двох умов разом, оскільки для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Судом встановлено, що 29 травня 2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді від 29 травня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі і призначено судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована в селищі Мінеральному Ясинуватського району Донецької області, при цьому, як вказує позивач у позовній заяві, неповнолітня дитина проживає разом з нею, що не спростовано відповідачем.

Вказаний населений пункт реєстрації позивача відноситься до територіальної підсудності Ясинуватського районного суду Донецької області, підсудність справ якого на підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року, визначена за Дружківським міським судом Донецької області.

Отже, ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, суд вважає, що при розгляді справи порушення правил підсудності, на які посилається представник заявника, допущено не було.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим в Україні місцем проживання, який сам відповідач вказує у своїй заяві про перегляд заочного ішення. Крім того, на номер телефону відповідача Їлмаза Доганджана НОМЕР_2 , зазначений в позовній заяві позивачем та в заяві відповідача про перегляд заочного рішення (а.с. 1, 61), направлялись СМС-повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, які згідно довідок про доставку електронного листа, були отриманні останнім (а.с. 18, 33). Крім того, дати судових засідань відображались на веб-порталі Судової влади на сторінці Дружківського міського суду Донецької області у списку справ, призначених до розгляду. Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що Їлмаз Доганджан цікавився розглядом справи.

Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Судом установлено, що справу було розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою його зареєстрованого місця проживання. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернуто суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Така кореспонденція має вважатись отриманою відповідачем в день її надходження до відділення, що обслуговує будинок за цією адресою незалежно від того чи з`явилася відповідач особисто та не залежно від причин неотримання вказаного листа особисто. Таким чином поштовий документ, який повернувся, має сприйматися достатнім доказом того, що відповідач був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи.

З`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Так, заявник вказує, що позов не визнає, мотивуючи тим, що він є громадянином Турецької Республіки і на момент розгляду справи фактично не перебував за місцем своєї реєстрації в Україні. Він докладає максимум зусиль для врегулювання спірних питань в родин та збереження сім`ї, він хоче щоб їх спільна малолітня дитина росла в повноцінній родині, тож бажає скористатися правом на надання строку для примирення подружжя.

Разом із тим, суд зазначає, що докази, на які посилається заявник у заяві про перегляд заочного рішення не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частини 1 статті 24 СК України шлюб, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 СК України.

Частиною 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено встатті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в частині 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання".

Позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 2021 року сторони проживають окремо, подружнє життя не склалося спору щодо спільного майна подружжя не має, вимоги про місце проживання дитини, яка за усною домовленістю між сторонами, проживає з позивачем, не заявлялися. Позивач вважала, що час для примирення подружжю не потрібен.

Суд вважає, що незгода відповідача на розірвання шлюбу не може бути підставою для скасування заочного рішення суду, оскільки це буде суперечити інтересам позивача.

Спір між сторонами виник з приводу особистих немайнових відносин, і відновлення реєстрації шлюбу без наміру й можливості відновлення сімейних відносин не ґрунтується на нормах СК України.

Як зазначено в Постанові ОП ВС від 14 лютого 2022 року у справі № 2-4744/11, дотримання вимог процесуальної форми (у тому числі й щодо належного повідомлення учасників справи про час та місце судового розгляду) є важливою гарантією їх прав та передумовою ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Але надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення.

Задоволення заяви про перегляд заочного рішення та його скасування без наміру відновлення сімейних відносин при обставинах, що істотно змінились з часу ухвалення відповідного рішення не відповідатиме вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та принципу юридичної визначеності.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Із заяви відповідача не убачається одночасна наявність обставин, визначених ч. 1 ст. 288 ЦПК України, які є підставами для скасування заочного рішення суду.

У заяві про перегляд заочного рішення відсутні посилання на будь-які докази, в розумінні ст. 76 ЦПК України, які мали б істотне значення для правильного вирішення спору та спростовували б висновки суду наведені в заочному рішенні від 07 серпня 2024 року.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність причин неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 284, 287, 288, 354, 355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Їлмаза Доганджана про скасування заочного рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07 серпня 2024 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Конопленко