Справа № 279/3125/24
Провадження № 2/279/1354/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/3125/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивача, в інтересах якої діє адвокат Пастух Ю.С. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог зазачила, що 01.04.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 близько 19 години знаходилася на території БУ Стадіону «Спартак», який перебуває у власності територіальної громади міста в особі Коростенської міської ради, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 та їх малолітнім сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Родина ОСОБА_5 здійснювала сімейну прогулянку на території стадіону, разом з тим сім`я систематично відвідує цей стадіон з метою проведення часу разом на свіжому повітрі та заняття спортом. В той час поки батько ОСОБА_6 займається бігом, ОСОБА_7 займається ходьбою пішки, оскільки не має можливості бігати разом із однорічним сином. В той же вечір повернувшись додому після прогулянки та відкривши соцмережу «фейсбук», Позивач виявила опубліковане фото свого малолітнього сина, яке супроводжувалося наступним текстом (автором якого зазначено « ОСОБА_8 ») : Сьогодні на стадіоні " ОСОБА_9 " мене дуже обурило таке: жіночка яка катала на дитячому велосипеді дитину по покриттю де люди бігають, прикривалася чоловіком який є секретарем міськради (з її слів). Суть в тому: що людина яка дивиться за стадіоном зробив їй культурно і ввічливо зауваження і попросив з дитячим велосипедом зійти з бігової доріжки, на що жінка сказала що їй можна ((і їй треба дочекатися чоловіка ((іуточнила що її чоловік секретар міської ради ( її чоловік зупинився сказав охоронцю, що завтра він з ним поспілкується, а його жінка продовжувала займатися спортом)) їздити з дитиною по біговій доріжці ((невже у цих двох людей немає поваги до оточення. Тим паче коли є знаки заборони. Чи для сімей які працюють в міськраді правил немає? Ввечері багато людей займаються спортом, але треба поважати один одного). Посилання на першочергову публікацію : ІНФОРМАЦІЯ_3 До публікації було прикріплено фото Позивачки разом з її малолітнім сином, обличчя якого не було заблюреним, та при збільшенні фото чітко видно обличчя дитини, а також окремо прикріплене фото ОСОБА_6 - чоловіка Позивачки, під час бігу на тому ж стадіоні. Разом з тим на фото, яке було опубліковано Відповідачем, чітко відображено, що Позивачка перебуває одна на біговій доріжці та не чинить жодних перешкод іншим відвідувачам. Позивачка дуже чутливо відноситься до публічного висвітлення подробиць свого особистого життя, в тому числі забороняє будь-кому із близького кола публікувати фото свого сина, маючи на те власні переконання та причини. Отже, опублікований текст авторки ОСОБА_8 ОСОБА_10 в подальшому було оприлюднено в інших групах: ПВК Коростень, Підслухано Коростень, Коростень Today та ін. Згодом, інші користувачі взявши за основу публікацію Відповідача, почали публікувати свої тексти, в яких негативно висловлювалися в сторону родини ОСОБА_11 , застосовуючи агресивну лексику, ображаючи Позивачку та її малолітню дитину, публікуючи неправдиву інформацію, та усі публікації були спрямовані на налаштування жителів Коростеня проти родини ОСОБА_5 та розпалювання ненависті відносно беззахисної дитини. Адже користувачі, взявши за основу фото опубліковане Відповідачкою, публікували пости зі свічкою скорботи, ображаючи в коментарях ненормативною лексикою (роздруковані фото скріншотів публікацій додається). Враховуючи той факт, що ОСОБА_12 (Позивач) та її чоловік є публічними особами, що підтверджуються довідками Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (копії довідок додаються), всі інтернет-вислови спрямовані на знищення їх ділової репутації та політичної кар`єри. Ймовірно усі ці публікації виконувались на замовлення з призмою паплюжити їх репутацію. Однак, окрім того, що родина ОСОБА_5 є публічними особами, вони є звичайними громадянами України, батьками, жителями міста Коростень та на рівні з іншими членами громади мають право користуватися

комунальним майном, займатися спортом. За весь час трудової діяльності ні Позивач, ні її чоловік не помічені з негативної сторони, як мешканці міста та публічні особи в тому числі.

Через особисту неприязнь Відповідач висвітлила надуману історію, яка понесла за собою шквал негативу в сторону Позивача, яка здійснювала прогулянку, не як депутатка чи працівник виконкому, а як мама з дитиною та громадянка України, не порушуючи громадського порядку. Цього ж та наступного дня після оприлюдненої публікації Позивач висвітлила своє бачення даних обставин та зауважила, що не давала дозволу на публікацію фото її сина. Однак, Відповідач не зреагувала жодним чином та не видалила фото малолітньої дитини. Як згадувалося вище, Позивач дуже болісно сприйняла негатив відносно

своєї родини, в результаті чого пережила гіпертонічний криз, транзіторну ішемічну атаку та була ушпиталена до Коростенської ЦМЛ, що підтверджується випискою №4683 від 11.04.2024 року. Відповідно до відповіді на адвокатський запит №602 від 16.04.2024 будь-які

дорожні знаки на території БУ ОСОБА_13 , які б обмежували пересування по території стадіону особам з дитячими візками не встановлювались, в тому числі і 01.04.2024 року. Також не знайдено жодного підтвердження щодо використання службового становища чоловіка Позивачки під час спілкування з охоронцем стадіону. Отже, враховуючи вищевикладене можна дійти висновку, що дії відповідачки були навмисними та спрямовані на негативні наслідки для родини ОСОБА_5 , адже після всіх коментарів матері, після її публікації щодо заборони публікувати фото сина та навіть після роз`яснювальної роботи працівників поліції, Відповідач продовжила свої незаконні діяння та умисно не видаляє фото

малолітньої дитини. Відповідач продовжує дії спрямовані на приниження ділової репутації та честі Позивачки та її чоловіка та відомості , які вона висвітлює на своїй сторінці фейсбук,

не відповідають дійсності та є неправдивими. 02.04.2024 Позивачка звернулася до Коростенького РУП ГУНП в Житомирській області щодо протиправних дій громадянки ОСОБА_14 , а саме публікації та розповсюдження фото її малолітньої дитини в соціальних мережах без наданого на те дозволу законними представниками дитини. У ході перевірки національної поліції Відповідачка підтвердила факт розповсюдження відносно позивачки вищезазначеної негативної інформації, також в свої поясненнях вона повідомила, що знала про заборону публікації фото дитини, однак не припинила своїх протиправних дій, більше того зазначила, що вона ці дії вчинила навмисно та свідомо. Станом на день подання позовної заяви до суду, Відповідачкою не видалено публікацію вцілому або фотографію дитини окремо та не спростовано викладену інформацію, тобто Відповідач вчергове продемонструвала умисел на заподіяння моральних страждань позивачці. На думку Позивачки розміщення фото її малолітнього сина без згоди батьків та умисне систематичне його розповсюдження в інформаційному просторі є порушенням права на недоторканність та повагу до приватного життя, яка потребує судового захисту, у вигляді вилучення публікацій а також заборони подібних публікацій, чим вже опубліковані фото спричинили моральні страждання Позивачці. Розміщення фотографії у соціальних мережах є публічним поширенням інформації у вигляді фотографічного зображення, а тому така публікація може бути здійснена лише за згодою особи, повноважним представником неповнолітньої, яка не має повної дієздатності, є її батьки, а тому публікація зображення неповнолітньої особи без згоди матері або батька є порушенням права особи на особисте життя. Оприлюднивши інформацію у соціальній мережі, Відповідач розповсюдила серед жителів міста неправдиву та недостовірну інформацію щодо Позивачки адже вона не відповідає дійсності. Зважаючи на все викладене Позивач вважає, що поширення недостовірної інформації щодо неї Відповідачем, завдає шкоди немайновим інтересам, порушує гідність, честь та ділову репутацію Позивачки. Просить зобов`язати ОСОБА_15 вилучити зі своєї сторінки у соціальній мережі фейсбук під іменем « ОСОБА_8 » та зі свого гаджету фото малолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 та не поширювати у мережі Інтернету фото- та відео матеріали стосовно сина ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_4 без отримання дозволу від батьків. Постановити судове рішення, яким визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, та порушує право на недоторканість ділової репутації ОСОБА_1 інформацію поширену Відповідачем на своїй сторінці фейсбук під іменем « ОСОБА_8 ». Стягнути з Відповідача на користь Позивача 5000 (п`ять тисяч ) грн. моральної шкоди шляхом перерахунку грошових коштів на потреби ЗСУ на благодійний рахунок в/ч НОМЕР_1 К. Також просить стягнути з відповідачки судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на правничу допомогу.

Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_18 подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволені позову просить відмовити за безпідставність. При цьому, зазначив, що незрозуміло яку саме публікацію, від якої дати та за якою інтернет адресою слід вилучити з інтернет ресурсу його клієнтки. Адже, позовна вимога №1 не дає можливості ідентифікувати таку інформацію та/або фото, автора. Не зрозуміло з якого саме «гаджету» його клієнтки потрібно видалити та які саме фото. Позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, що профіль під іменем « ОСОБА_8 » належить Відповідачці. Вказане доводиться інформацією офіційного Довідкового центру соціальної мережі «Facebook», де для ідентифікації особи та належності йому профілю надаються: паспорт, водійські права та інші документи, які беззаперечно можуть підтвердити особу користувача соціальної мережі «Facebook». Отже, належність профілю фейсбук під іменем « ОСОБА_8 » відповідачі, належними, допустимими документальним доказами, згідно офіційно встановлених документів соціальної мережі «Facebook» не доведено. Відповідачка вказаних документів для своєї ідентифікації у соціальній мережі «Facebook» - ніколи не надавала. Позивачка зазначає, що « ОСОБА_12 (Позивач) та її чоловік є публічними особами». Ознайомившись з аркушем 8 додатку до позовної заяви вбачається, що скріншоти з різних сторінок у соціальної мережі«Facebook» зроблені з профілю «Olga Oleksiichuk» .Згідно офіційно інформації з довідкового центру соціальної мережі «Facebook», публічні особи, у вказаній соціальній мережі, позначаються відповідним значком. Будучи депутатом Коростенської міської ради ОСОБА_1 явно порушує політику та правила соціальної мережі «Facebook», не ідентифікує себе, як публічну особу. Що відповідним чином характеризує її, як особу схильну до порушень. Крім того, зразкової або навіть нормальної ділової репутації та політичної кар`єри Позивачка та її чоловік, де-факто, - не мають. Адже, ОСОБА_19 була обрана у 2020 році, по мажоритарному виборчому округу від Політичної Партії «Опозиційна платформа за Життя», а її чоловік взагалі не обирався коростенцями, у 2020 році, так як його було обрано депутатом Коростенської міської ради, як «першого кандидата», тобто без голосування, як голову Політичної Партії «Опозиційна платформа за Життя». 15 вересня 2022 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду України у справі № П/857/8/22 відхилив апеляційну скаргу проросійської політичної партії "Опозиційна платформа За життя" ("ОПЗЖ") і таким чином, остаточно заборонив її діяльність в нашій країні. А тому, виникає слушне та логічне запитання: яка ділова репутація та політична кар`єра може бути в Україні у двох депутатів Коростенської міської ради (одно з якого не обирали коростенці взагалі), які обирались від забороненої, на даний час, Політичної Партії «Опозиційна платформа за Життя», що співпрацювала з державою, яка проводить відносно України «специальную военную операцию»?! Визнавати нормальною діловою репутацією у вказаних осіб є прямим запереченням та відхиленням Постанови Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду України у справі № П/857/8/22 від 15.09.2022. Отже, можна прийти до ґрунтовного висновку про негативну репутацію ОСОБА_1 . Адже, будучі обраними Позивачка та її чоловік, від забороненої політичної партії, останні не склали свої депутатські мандати. Натомість обидва, перейшли до Документ сформований в системі депутатської групи «УКРАЇНО ПОНАД УСЕ». Позивачкою було надано виписку з медичної картки хворого ОСОБА_1 з якоїслідує, що остання є хронічно хворою жінкою з наступними діагнозами: гіпертонічна хвороба 2 стадія, 2 ступень, ризик високий, бронхіальна астма, стадія 3, фаза загострення. При чому лікарями було визначено анамнез: приступи задишки у стані спокою хворіє декілька років, погіршення стану раптово у вечері 01.04.2024, направлена по невідкладній допомозі. З вказаного не вбачається причинно-наслідковий зв`язок між якимось публікаціями та душевними хвилюваннями ОСОБА_1 . Адже, остання є хронічно хворою людиною, принаймні декілька років, згідно наданої нею ж суду Виписки із медичної картки стаціонарного хворого №4683 ОСОБА_1 . Крім того, з сторінки Фейсбук вбачається, що публікація зроблена 02.04.2024, яка є недоступною. За 01.04.2024 публікації на вказаній Позивачкою профіль Фейсбук, під іменем « ОСОБА_8 » - не здійснювались. З листа начальника Коростенського РУП від 15.04.2024 за №7565/208/01-2024, слідує: «Повідомляю, що відомості, викладені у зверненні з приводу скоєння протиправних дій гр. ОСОБА_2 внесені до Журналу єдиного обліку Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області за №4036 від 02.04.2024 року». Виникає слушне запитання, як перебуваючи, з 01.04.2024 по 11.04.2024, Позивачка могла особисто подати до Журналу єдиного обліку Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області відповідну заяву 02.04.2024. Директором БУС «Спартак» О.Гресь було надано лист №21 від 19.04.2024 адвокату Пастух Ю.С., з наступним змістом «Заходи з охорони території бюджетної установи стадіон «Спартак» за адресою: АДРЕСА_2 , 02.04.2024 року здійснював сторож, який був призначений на цю посаду наказом директора установи №22 від 11.08.2022 року. 02.04.2024 депутатка Коростенської міської ради ОСОБА_1 рухалась по біговій легкоатлетичній доріжці з дитячим візочком та сторож БУС «Спартак» зробив їй відповідне зауваження. Саме дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху, для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Отже, на стадіоні розміщення дорожніх знаків взагалі не передбачено ПДР України. Натомість, на стадіоні можуть бути розміщенні інформаційні таблички, банери тощо, а не дорожні знаки, як стверджує Позивачка та її адвокат. Наразі на БУС «Спартак» станом на 02.04.2024 було розміщено банер на такому написано, що заборонено вихід на доріжку та поле стадіону з дитячими візками. ОСОБА_1 , яка ігнорує інформаційні банери БУС «Спартак», знаючи, що вона 02.04.2024 почала їх порушувати, з метою формування та стягнення штучно створеної моральної шкоди, 01.04.2024 ОСОБА_1 лягла на стаціонарне лікування. Тобто, перебуваючи з 01.04.2024 ОСОБА_1 у ЦМЛ Коростенської міської ради, остання знала, що через день, а саме 02.04.2024 вона отримує тяжкі душевні хвилювання.

01.04.2024 Позивачка поступила і перебувала на стаціонарі до 11.04.2024 у ЦМЛ Коростенської міської ради, а 02.04.2024, перебуваючи у на стаціонарному лікуванні, «на межі смерті», ОСОБА_1 вирішала позайматись спортом та здійснювала вправи з дитинячим візочком на БУС «Спартак». Одночасно, перебуваючи у лікарні, на стадіоні, 02.04.2024 року ОСОБА_1 особисто з`явилась у Коростенському РУП ГУНП та подала власноручно написану заяву про вчинення неправомірних дій щодо неї. Такі документальні докази та фактичні обставини справи доводять та виключають одне спричинення будь-якої моральної шкоди Позивачці, зі сторони його клієнтки та свідчать про підроблення документів. Стосовно твердження Позивачки, що надані нею суду фото її малолітнього сина на БУС «Спартак» дозволяють ідентифікувати її сина, - не відповідають дійсності. Фото мають низку якість зйомки, велику пікселізацію, тобто розрізнити риси обличчя дитини та ідентифікувати - не представляється можливим. Натомість, можливо чітко розпізнати фото обличчя Позивачки з надписом вище над її фото - « ОСОБА_20 », фото обличчя Позивачки на скріншоті «Коростень today», з надписом «Це спланована акція: коростенська депутатка відреагувала на скандал з дитиною», але жодний додаток наданий Позивачкою, з фото її дитини не дозволяє ідентифікувати останню. Для фото, яке не дозволяє ідентифікувати риси обличчя дитини будь-яке заблюрення, застосування ефекту «розмиття обличчя» або збільшення пікселізації фото обличчя дитини, чинним законодавством України не вимагається. Також слід врахувати факт, що БУС «Спартак» є публічним місцем та не має жодного відношення до приватного життя Позивачки, її чоловіка чи дитини. Спеціальні норми, що регулюють питання зйомки та використання фото дітей, українське законодавство не містить. Право особи вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір обмежене правом кожної іншої особи на повагу до приватного життя. Отже, за загальним правилом здійснення фотозйомки особи має здійснюватися за її згодою (стаття 307 ЦК України) за певними винятками. Дитина може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за згодою батьків. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито в публічному місці. Однак, сам факт присутності дитини у публічному місці не є безумовною згодою уповноваженої особи на зйомку, та у разі заперечення батьками малолітньої/неповнолітньої дитини проти зйомки її потрібно припинити. З позовної заяви не вбачається, що позивачка комусь забронювала здійснювати зйомку на БУС «Спартак». Фотографія може бути розповсюджена без дозволу фізичної особи, яка зображена на ній, якщо це викликано необхідністю захисту її інтересів або інтересів інших осіб (ч.3ст. 308 ЦК України). Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що публікація розмитих зображень дітей, на яких не видно їхніх облич, не є порушенням права на повагу до приватного життя (рішення у справі Kahn vs. Germany від 17.03.2016 року), адже за обставинами справи ідентифікувати дітей можна було лише через наявність батьків та супровідного тексту. Публікація фото дитини Позивачки, на якій не видно обличчя її дитини - відповідає чинному законодавству Україні та судовій практиці ЄС.

Також, суд повинен взяти до уваги існування поняття «ідентифікації обличчя людини», технологія, яка здатна ідентифікувати особу на цифровому зображенні і порівняти риси обличчя заданого зображення з обличчями, які зберігаються в базі даних. Щодо публікації тексів відносно депутатів міських рад зазначив, що згідно із ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Згідно із ч.ч.4, 7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен урахувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції №1165 (1998) Парламентської асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державніДокумент сформований в системі посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). До таких осіб можуть бути віднесені як державні посадовці, службовці, посадовці органів місцевого самоврядування, так і особи, які мають певний вплив на суспільство. У статтях 3, 4, 6 Декларації передбачено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v.Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Отже, Позивачка є публічною особою, яка самостійно прийняла рішення щодо більш прискіпливого ставлення до неї, як депутатки міської ради. Матеріали справи не містять даних, що саме Відповідачка поширювали спірну інформацію щодо Позивачки. Таким чином, сам факт наявності спірної інформації, на думку Позивачки, без встановлення її автора належними та допустимими доказами, не може вважатись поширенням Відповідачкою відомостей, які порочать честь, гідність, репутацію Позивача чи зачіпає права її дитини. Доказів того, що Відповідачка поширили недостовірну інформацію, зокрема в мережі Інтернет, яка стосується Позивачки та порушує її особисті немайнові права - матеріали справи не містять. Позивачка не довела, що саме Відповідачка поширили вказану інформацію та не надала доказів на підтвердження вказаної обставини.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому вона вказує, що з доводами, наведеними у відзиві Позивач категорично не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, а ліричні відступи, які є суб`єктивною думкою представника Відповідача, не стосуються суті спору та предмету спору, більше того, йдуть всупереч правилам адвокатської етики. Усі міркування представника Відповідача Позивач залишає поза увагою та не вважає за доцільне навантажувати Суд і справу реагуванням на них, разом з тим наголошую, що між Позивачем та представником Відповідача існує особистісний конфлікт через неналежну поведінку адвоката Калініна відносно Позивача та подачею відповідної скарги до КДК на адвоката та заяви до органів Національної поліції. У своєму відзиві представник Відповідача заперечує проти задоволення позовної заяви, фактично посилаючись на недоведеність Позивачем факту розповсюдження інформації відносно неї та фото дитини саме Відповідачем (відсутність підтвердження айпі адреси, уточнення гаджету, тощо). Однак, як зазначено в позовній заяві, Відповідач у своїх поясненнях представникам поліції чітко зазначила та підтвердила, що саме вона здійснювала такі публікації, усвідомлюючи наслідки. Крім того, у ході перевірки Національної поліції Відповідачка підтвердила факт розповсюдження відносно Позивачки вищезазначеної негативної інформації, також в своїх поясненнях вона повідомила, що знала про заборону публікації фото дитини, однак не припинила своїх протиправних дій, більше того зазначила, що вона ці дії вчинила навмисно та свідомо з метою хейту. Відповідач на своїй сторінці Фейсбук, на якій розміщує фотографії своїх дітей, веде активне соціальне життя (викладає фото, відео про себе, свою сім`ю, своїх дітей в реальному часі), що підтверджує реальне існування даної особи та ведення саме нею даної сторінки в соціальній мережі (https://www.facebook.com/profile.php?id=39708),30.04.2024 року опублікувала наступний текст : «Я дуже вдячна адвокату Роман Калинин, за його оптимізм, підтримку, за те що він ОДИН погодився мене підтримати!!! Єдиний!!! хто надав мені дійсно правову підтримку і моральну підтримку!! Я ДУЖЕ ВДЯЧНА, І ПИШАЮСЬ ТИМ, ЩО Є СПРАВЖНІ ЧОЛОВІКИ!!! У ЯКИХ СЛОВА НЕ РОЗХОДЯТЬСЯ З ЇХ ДІЯМИ!!! ДЯКУЮ!! ВИ НАЙКРАЩІЙ . Я тепер точно знаю що є люди які допоможуть. А ще я дуже вдячна всім хто мене підтримував і допомагав, ви всі найкращі. Я всім дуже вдячна, ваша підтримка і допомога зробили свою справу. ДЯКУЮ ВСІМ!!!» . Також вказала, що під час реєстрації в соціальній мережі Фейсбук жодна особа не надає свої паспортні дані, а виключно номер телефону чи електронну адресу. Щодо ствердження представником Відповідача про підробку документів, то у випадку виявлення факту підробки, представник Відповідача мав право звернутися до органів Національної поліції із відповідною заявою, все інше є неправдивим повідомленням про вчинення злочину, суб`єктивною думкою та наклепом у зв`язку із особистою неприязню адвоката до ОСОБА_1 . З позовною заявою до суду Позивачка звернулась не як публічна особа, депутат міської ради, посадова особа, а в першу чергу, як мама, за захистом своєї однорічної дитини, якій на фото, що зробила і опублікувала Відповідачка ОСОБА_2 , ставили свічку скорботи з надписами «вічна пам`ять», «дуже шкода», і ображали агресивною лексикою («виблядок», «нагуляне дитя», «нагуляний годовалий», про «зглаз дитини» тощо). Це і є головною метою подачі позовної заяви до суду захист життя, прав, честі та гідності своєї малолітньої дитини. Бо хто, як не батьки, які є законними представниками дитини, її захистить в однорічному віці. А вже потім, як наслідок публікації, розміщеної Відповідачкою, що породила і понесла за собою безліч хейту, негативу, образ, наклепів, шантажу тощо, позов стосується і захисту честі, гідності та ділової репутації сім`ї ОСОБА_5 . Фото і публікації, розміщеною Відповідачкою, ні Позивачку, і тим більше, її малолітню дитину ніхто не ображав. А фото однорічної дитини, яке було зроблене і розміщене Відповідачкою без будь-якого дозволу, використовувалось на багатьох інтернет-ресурсах, у багатьох групах, сторінках та профілях соціальних мереж Фейсбук та Інстаграм, де і дитину, і Позивачку ображали нецензурною, лайливою та агресивною лексикою. Але найстрашніше - ставили свічку скорботи, писали «вічна пам`ять», «дуже шкода», таким чином, бажаючи і Позивачці, і її дитині зла. Щодо сумнівів адвоката з приводу подачі заяви про вчинення правопорушення ОСОБА_21 особисто, перебуваючи на стаціонарному лікуванні, зазначила наступне: Заяву до поліції Позивач подавала близько 17 год, а до цього часу перебувала на стаціонарному лікуванні. Лікарня це не закритий режимний об`єкт, з якого заборонений вихід пацієнта. І заява до поліції Позивачем була написана наступного дня після інциденту безпосередньо після надмірної кількості хейту, негативу, критики та образ, які посипались в адресу Позивача, її чоловіка та

малолітньої дитини. Адвокат Відповідача ОСОБА_18 свідомо та навмисно маніпулює фактами та датами, вводячи в оману Суд. Адже інцидент, коли Відповідач зробила фото малолітньої дитини і виклала на своїй сторінці і в групі ПВК в соціальній мережі Фейсбук, стався 01.04.2024 р. Цьому є підтвердження заява до поліціі Позивача і пояснення Відповідача, написане нею власноруч . Разом з тим, в своїх поясненнях поліції Відповідачка вказала : «Мною було на моїй сторінці в соціальній мережі Фейсбуці 3 фото, де обличчя ні дитини, ні дорослих розпізнати неможливо». Представник Відповідача у своєму відзиві вказує, що «За 01.04.2024 публікації на вказаній Позивачкою профіль Фейсбук, під іменем « ОСОБА_8 » - не здійснювались», що є неправдою адже, Відповідач сама зізналась, що розмістила 3 фото на своїй сторінці в соціальній мережі Фейсбук. Після публікації та фото Відповідача одразу (01.04.2024 р) на інших сторінках, групах та профілях в соціальних мережах Фейсбук та Інстаграм з`явились публікації із заголовками «Секретар Коростенської міської ради Олексійчук погрожує охоронцю «Спартака» розправою, завтра». Звідси випливає, що розгледіти і розпізнати на фото Позивачку, її чоловіка та їх малолітню дитину було дуже легко. Щодо хронічних хвороб, то Позивач не заперечує даного факту та наголошує, що інцидент створений ОСОБА_22 сприяв різкому загостренню хвороби. Звернення до Коростенської центральної міської лікарні було 01.04.2024 р. орієнтовно о 22.30 в зв`язку із значним погіршенням стану здоров`я через стрес та нервовий зрив. Дата, час, причини та обставини звернення Позивачки до лікарні зафіксовані в електронній базі лікарні. Щодо моральної шкоди, як стверджує адвокат Калінін в своєму відзиву «штучно створена моральна шкода», хочу зазначити наступне : у разі задоволення позовних вимог, кошти будуть стягнені не на власний рахунок Позивача, не задля її особистого збагачення, а на потреби ЗСУ, як зазначалося в позовних вимогах. Представник Відповідача пише, що публікація зроблена 02.04.2024 є недоступною, знову вводячи Суд в оману, адже на момент подання відповіді на відзив дана публікація все ще розміщена на сторінці Відповідача , де видно обличчя дитини, його матір та батька (скан копії додаються). Тобто, ознайомившись з матеріалами позовної заяви, Відповідач продовжує свої незаконні діяння та умисно не видаляє фото малолітньої дитини. Щодо низької якості фотозйомки та неможливість розрізнити риси обличчя дитини та ідентифікувати її , хочу зазначити наступне: ідентифікувати дитину можна за тим, що поряд є її батьки (мама і тато). В даному випадку, на фотографії, яку зробила і опублікувала Відповідачка, ОСОБА_1 везла коляску-велосипед зі своєю однорічною дитиною. На іншій фотографїї видно, що поряд був і батько дитини, який займався спортом. Разом з тим, Позивач не один раз наголошувала про те, що вона не давала дозволу на розміщення фото дитини та наголошувала щодо їх видалення з простору Фейсбук. Фотографія може бути розповсюджена без дозволу фізичної особи, яка зображена на ній, якщо це викликано необхідністю захисту її інтересів або інтересів інших осіб (ч.3 ст. 308 ЦК України). Навпаки, розповсюдження фото дитини без будь-якого дозволу батьків стало причиною образ дитини і посягання на її життя та здоров`я, невідомі особи після публікаціїї ОСОБА_23 розповсюджували фото дитини із свічкою скорботи і писали «вічна пам`ять», дуже шкода, що ще раз доводить моральні страждання матері. Позивачка та її чоловік є публічними особами. Але позовна заява, (а також заява до поліції), в першу чергу, стосується фото малолітньої дитини, яке зроблене і опубліковане без будь-якого дозволу батьків. І тому надавати оцінку діям Позивачки та її чоловіка, як представникам органів влади є недоречним та не стосується предмету спору. Звертаючись із заявою до поліції, Позивач не планувала в подальшому звертатися із позовом до Суду, адже вона не могла передбачити і, навіть уявити те, що фото її малолітньої дитини, зроблене Відповідачкою, буде використано на багатьох інтернетресурсах, що біля її дитини будуть навмисно зі злими помислами ставити свічку скорботи, писати вічна пам`ять, дуже шкода, читаючи, що її дитина «виблядок», «нагуляне дитя» , про те, що «сглазят нагулянного годовалого» тощо. Цього передбачити було неможливо. Кожній мамі і кожному батьку ніколи не побажаємо відчути те, що тоді відчула ОСОБА_1 і відчуває до цього часу. Це вийшло за межі вседозволеності і здорового глузду. Позивач переконана, що в даній ситуації її однорічну дитину використали і дитина стала заручником брудних політичних ігор, в яких було за мету знищити ділову репутацію, авторитет і, по можливості, подальшу професійну кар`єру сім`ї ОСОБА_5 . Разом з тим, представник Відповідача стверджує, що ОСОБА_1 порушила правила перебування на стадіоні та її чоловік нібито погрожував охоронцю стадіону. Проте дані обставини зовсім не відповідають дійсності і викладені з метою спотворення фактів та обставин. Найголовніше, що навіть якби такий факт мав місце, то це зовсім не стосується предмету даного спору. Станом на день подання відповіді на відзив, Відповідачем не видалено публікацію вцілому або фотографію дитини окремо та не спростовано викладену інформацію, тобто Відповідач вчергове продемонструвала умисел на заподіяння моральних страждань Позивачці. На думку Позивачки, розміщення фото її малолітнього сина без згоди батьків та умисне систематичне його розповсюдження в інформаційному просторі є порушенням права на недоторканність та повагу до приватного життя, яка потребує судового захисту, у вигляді вилучення публікацій, а також заборони подібних публікацій, чим вже опубліковані фото спричинили моральні страждання Позивачці. Розміщення фотографії у соціальних мережах є публічним поширенням інформації у вигляді фотографічного зображення, а тому така публікація може бути здійснена лише за згодою особи, повноважним представником неповнолітньої, яка не має без згоди матері або батька є порушенням права особи на особисте життя. Сімейні відносини регулюються Сімейним кодексом України та іншими нормативноправовими актами. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимість свавільного втручання у сімейне життя. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (згідно норм частин 1,4,7 статті 7 Сімейного кодексу України). Оприлюднивши інформацію у соціальній мережі, Відповідач розповсюдила серед жителів міста неправдиву та недостовірну інформацію щодо Позивачки, адже вона не відповідає дійсності.

Позивачкою подано заяву в якій вона зазначила, що представник відповідача ОСОБА_18 після ознайомлення з матеріалами справи опублікував на своїй особистій сторінці скани позову з її персональними даними, домашньою адресою, особистим номером телефону, паспортом, номером РНОКПП, які в подальшому були опібліковані на сторінках Фейсбук особами, які їй не відомі, у зв`язку з цим вона звернулась зі скаргою на даї адвоката Калініна Р.С. до КДК Житомирської області та з заявою про вчинення кримінального правопорушення до Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Представником відповідача ОСОБА_18 подано заяву про стягнення понесених судових витрат в розмірі 20000,00 грн.

Представник позивача в зяаві до суду заперечила проти вимог представника відповідача про відшкодування понесених судових витрат, так як адвокат відповідача спотворює фактичні обставини справи шляхом направлення до суду беззмістовних клопотань, що не стосуються предмета спору, викладенням суперечливих доказів, порушенням правил ведення цивільного процесу, недотримання норм ЦПК України, ігноруванням правил адкокатської етики, проявляюси усією своєю поведінкою неповагу до суду та судочинства в цілому.

Представником відповідача ОСОБА_18 подано додаткові пояснення щодо розміру понесених судових витрат, в яких зазначено, що ним було чітко додержано вимоги щодо комплектності та оформлення документів для стягнення коштів за надані мною юридичні послуги по даній справі. Також акцентовано увагу суду, що по даній справі мають місце дві обставини, як кожна по собі є підставою для відмови у задоволенні позову по даній справі.

Перша недоведеність поширення інформації вказаної адвокаткою Позивачки його клієнткою. Друга відсутність правових підстав для задоволення позову по суті, через публікацію фото дитини, яке не дає можливості ідентифікувати її індивідуальновизначені риси обличчя. Також, по даній справі, має місце ще і спеціальний суб`єкт публічна особа, якою згідно чинного українського законодавства є Позивачка, межа критики якої, публікацій фото в громадських місцях не співпадає з звичайними громадянами України, на що вказано ЕС з прав людини.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

01.04.2024 року на сторінці фейсбук було опубліковане фото малолітнього сина позивача, яке супроводжувалося наступним текстом (автором якого зазначено « ОСОБА_8 »): "Сьогодні на стадіоні "Спартак" мене дуже обурило таке: жіночка яка катала на дитячому велосипеді дитину по покриттю де люди бігають, прикривалася чоловіком який є секретарем міськради (з її слів). Суть в тому: що людина яка дивиться за стадіоном зробив їй культурно і ввічливо зауваження і попросив з дитячим велосипедом зійти з бігової доріжки, на що жінка сказала що їй можна((і їй треба дочекатися чоловіка ((і уточнила що її чоловік секретар міської ради (її чоловік зупинився сказав охоронцю, що завтра він з ним поспілкується а його жінка продовжувала займатися спортом)) їздити з дитиною по біговій доріжці((невже у цих двох людей немає поваги до оточення. Тим паче коли є знаки заборони. Чи для сімей які працюють в міськраді правил немає? Ввечері багато людей займаються спортом, але треба поважати один одного). Посилання на першочергову публікацію :https://yvyvyv.facebook.com/permalink.php7story_jbid=pfbid0yHRJzvo38YNcjKqPnta7xD35AA2vm255oGkfnDxdRnf7BRVSBABf7BeN6APMXQv8l&id=39708.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2022 року у справі N 742/1440/21 (провадження N 61-3481св22) зазначено, що "у пункті 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі N 904/4494/18 (провадження N 12-110гс19) викладено висновок про те, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Згідно з усталеною практикою у сфері реєстрації і користування доменними іменами у мережі Інтернет, власником веб-сайту може бути інша особа, ніж реєстрант доменного імені, яким адресується такий веб-сайт. У таких випадках, власник веб-сайту визначається у договорі, укладеному з реєстрантом доменного імені. Інформація щодо власника веб-сайту може бути отримана у хостинг-провайдера веб-сайту".

У статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (у редакції Закону N 1977-VIII від 23 березня 2017 року) передбачено, що веб-сайт - це сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - це складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо; власник веб-сайту - це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 червня 2023 року у справі N 910/8510/21 зазначено, що: "Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі "Інтернет" чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 квітня 2022 року у справі N 748/2794/20 (провадження N 61-13474св21) зазначено, що: "Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб".

Якщо особисте немайнове право фізичної особи порушене в номері (випуску) газети, книзі, кінофільмі, теле-, радіопередачі тощо, які випущені у світ, суд може заборонити (припинити) їх розповсюдження до усунення цього порушення, а якщо усунення порушення неможливе, - вилучити тираж газети, книги тощо з метою його знищення (частина друга статті 278 ЦК України).

Тлумачення частини другої статті 278 ЦК України свідчить, що з метою захисту особистого немайнового права, законодавець допускає застосування різних способів захисту. У разі поширення інформації в мережі Інтернет, яка порушує особисте немайнове право особи, вимога про видалення статті з мережі Інтернет є належним способом захисту.

Такого висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, в Постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/10624/21 (провадження № 61-1711св23).

Позивачка звернулася з позовом про визнання недостовірною та такою, що принижує її честь, гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації інформацію, публічно поширену в мережі Інтернет, зобов`язання вилучити недостовірну інформацію зі сторінки мережі Інтернет та зі свого гаджету та не поширювати в мережі Інтернет фото-та відео матеріали стосовно малолітньої дитини без отримання дозволу батьків.

У статті 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин, як: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації потрібно розуміти опублікування її у пресі, передання з використанням радіо, телебачення чи інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є демонстрація в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, а так само поширення за допомогою електронних засобів, що за своїм змістом або формою ганьблять гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

У рішенні від 08 липня 1986 року у справі Lingens v. Austria (заява № 12/1984/84/131) ЄСПЛ розрізнив факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

ЄСПЛ у рішенні від 07 лютого 2012 року у справі «Von Hannover v. Germany», заяви № 40660/08, 60641/08, зазначив, що зображення особи є одним із головних атрибутів її особистості, оскільки воно розкриває унікальні характеристики особи і відрізняє особу з-поміж інших. Право на захист свого зображення є одним із головних складових особистого розвитку, яке передбачає, передусім, право особи контролювати використання цього зображення, зокрема і не дозволяти його опублікувати. При встановленні балансу між захистом приватного життя та свободою вираження поглядів ЄСПЛ наголошує на необхідності враховувати, по-перше, внесок, зроблений фотографією або статтею до обговорення, що має загальний інтерес. Визначення того, що є предметом загального інтересу, залежатиме від обставин справи. Спосіб, у який фотографія або звіт оприлюднені, і спосіб, у який відповідна особа зображена на фотографії або у звіті, також може бути фактором, який потрібно брати до уваги. Обсяг, у якому було поширено звіт і фотографію, також може бути важливим фактором, залежно від того, чи є газета загальнонаціональною або місцевою, і має велику чи обмежену передплату. Обставини, за яких було зроблено фотографії. Тобто, чи сфотографована особа дала свою згоду на фотографування і на оприлюднення фотографій, або ж це було зроблено без повідомлення її, чи обманом, чи іншими незаконними засобами. Також потрібно звернути увагу на характер і серйозність втручання і на наслідки для відповідної особи оприлюднення фотографії. Для приватної особи, невідомої для громадськості, оприлюднення фотографії може становити більше втручання, ніж друкована стаття.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 ЦК України фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи, а в разі її смерті - за згодою осіб, визначених частиною четвертою статті 303 цього Кодексу. Фотографія може бути розповсюджена без дозволу фізичної особи, яка зображена на ній, якщо це викликано необхідністю захисту її інтересів або інтересів інших осіб.

Тлумачення статті 308 ЦК України дає підстави стверджувати, що, за загальним правилом, фотографія, на якій зображено фізичну особу, може бути публічно показана, відтворена, розповсюджена тільки за згодою фізичної особи. Винятком є випадки, за яких фізична особа позувала авторові за плату, або ж це викликано необхідністю захисту інтересів зображеної фізичної особи або інтересів інших осіб.

Втім в останньому випадку потрібно враховувати, що використання будь-якої інформації, що посягає на приватність особи, має бути виправдана переважаючим публічним інтересом. Для уникнення неправомірного втручання у приватне життя особи потрібно утриматися від публікації відверто особистих фотографій, якщо тільки це безпосередньо не стосується питання публічного інтересу.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо недоведеності позивачем факту що саме відповідач поширила вказану інформацію, оскільки вони спростовуються поясненнями ОСОБА_2 , які нею були надані в ході розгляду Коростенським РВ УМВС зверненням ОСОБА_24 саме, відповідач пояснила, що зробила фото, та також фото заборонених знаків, з метою висвітлення у соціальній мережі Фейсбук та хейту. Про те, що публікація дитини без дозволу батьків заборонена вона знала, але, на її думку, зображення дитини на фото є нечітким (а.с.41).

Враховуючи зміст поширеної відповідачем інформації щодо позивача: "Суть в тому: що людина яка дивиться за стадіоном зробив їй культурно і ввічливо зауваження і попросив з дитячим велосипедом зійти з бігової доріжки, на що жінка сказала що їй можна((і їй треба дочекатися чоловіка((іуточнила що її чоловік секретар міської ради ( її чоловік зупинився сказав охоронцю, що завтра він з ним поспілкується а його жінка продовжувала займатися спортом)) їздити з дитиною по біговій доріжці ((невже у цих двох людей немає поваги до оточення. Тим паче коли є знаки заборони. Чи для сімей які працюють в міськраді правил немає? ", не доведеність її достовірності, суд дійшов висновку, що така інформація є недостовірною, негативною, такою, що принижує та порочить честь позивача в очах оточуючих - громадськості, читачів соціальних мереж, а враховуючи те, що позивач працює у виконавчому комітеті Коростенської міської ради, і його ділову репутацію. Дана інформація створює у оточуючих викривлене уявлення про позивача, в тому числі і як законослухняного громадянина, тому суд позовні вимоги цій частині підлягаю задоволенню.

Що стосується вимог про заборону у подальшому публічних публікації фото- та відео зображень малолітньої дитини позивача, суд виходить з наступного.

Загальними засадами цивільного законодавства, відповідно до ч.1 ст. 3 ЦК, зокрема є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Суд, при розгляді даної справи, враховує права дитини, які захищає мати, на захист свого приватного (особистого) життя, до якого відноситься і право на заборону іншим особам публічно публікувати приватні фото-та відео зображення, та вважає в даному випадку підлягаючим захисту саме право малолітньої особи.

Дані обставини надалі суду можливість прийти до висновку що саме заборона відповідачу публічних публікацій відео- та фото зображень малолітнього ОСОБА_25 без згоди його матері є належним та припустимим способом захисту. Суд, захищаючи зазначені оспорюванні права також приймає до уваги що батько малолітньої також не надали відповідну згоду на публікацію фото дитини.

Таким чином, суд, приходить до висновку про наявність в діях відповідача, яка здійснили публічну публікацію на власній сторінці соціальної інтернет мережі Фейсбук інформацію з метою хейту, яка принижує честь та гідність позивача, а також фото зображення малолітнього сина позивача, без згоди матері, призвели до спричинення позивачці моральної шкоди.

Однак, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди шляхом перерахунку грошових коштів на потреби ЗСУ задоволенню не підялгає, так як обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не передбачений нормами закону.

Судові витрати підлягають стягененню з відповідача, відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4,12,81,141,263-265 ЦПК України, ст.ст. 3,32,33,34,68Конституції України, ст.ст. 275,297,299ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 вилучити зі своєї сторінки у соціальній мережі фейсбук під іменем « ОСОБА_8 » фото малолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та не поширювати у мережі Інтернету фото- та відео матеріали стосовно сина ОСОБА_17 20.10.2022 року без отримання дозволу від батьків.

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації ОСОБА_1 інформацію поширену ОСОБА_2 на своїй сторінці фейсбук під іменем « ОСОБА_8 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом