Справа № 308/5561/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого - Джуги С.Д.

суддів - Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сочка Віталій Іванович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 лютого 2022 року у складі судді Бенца К.К., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири,-

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири.

Позов мотивує тим, що що 22 листопада 2017 року мав місце факт залиття квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що 22 листопада 2017 року комісією в складі голови правління ОСББ «Возз`єднання 29, м. Ужгород» ОСОБА_7, позивача, власника квартири № 4 - ОСОБА_3 , власника квартири № 15 ОСОБА_4 , був складений Акт про залиття квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , на підставі якого комісія встановила, зафіксувала факт залиття квартири № 13 та пошкодження, які мали місце внаслідок залиття, та встановлено, що причиною залиття є самовільний демонтаж керамічної плитки тераси на мансардному поверсі квартири АДРЕСА_2 та пошкодження внаслідок цього гідроізоляції на терасі, що призвело до залиття приміщень квартири № 13 атмосферними опадами.

В результаті залиття квартири АДРЕСА_1 , пошкоджено стелю, стіни, покриття підлоги з ламінату.

Відповідно до висновку експертного будівельно - технічного дослідження від 01.03.2019 року встановлено причину залиття квартири № 13 , а саме залиття квартири № 13 відбувається з квартири № 17 залиття якої відбулося з власної тераси , яка розташована над нею, внаслідок пошкодження захисної мембрани тераси.

В результаті залиття позивачу спричинена матеріальна шкода в розмірі 119 347,00 грн., що складає орієнтовну сукупну вартість ремонту, який необхідно провести для усунення наслідків залиття квартири, що підтверджується висновком експертного будівельно - технічного дослідження №Д 0003/2019 від 01.03.2019р., згідно якого орієнтовна вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 (з повною заміною матеріалу, а саме гіпсокартону, ламінату та світильників) становить 119 347,00 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не бажає відшкодувати матеріальну шкоду завдану залиттям квартири, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права і просить суд: стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у сумі 119 347,00 грн., що складає вартість виконання ремонтно - відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, які утворились внаслідок залиття квартири; судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1193,48 грн. та витрати на проведення експертного будівельно - технічного дослідження в розмірі 5208,00 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 лютого 2022 року у заявленому позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сочка В.І., просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтуванні позову та не надав належної правової оцінки і безпідставно відмовив у заявленому позові.

В судовому засіданні адвокат Сочка В.І. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Зіньков О.Ю. в судовому засіданні в режимі відеоконференції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

З даними висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки такі ґрунтується на матеріалах справи та нормах матеріального та процесуального права

Згідно із частиною 1та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно з приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 2017 року в будинку АДРЕСА_1 . № ____ трапилося залиття приміщень квартири ( а саме: спальня, хол, дитяча кімната, ванна кімната, коридор), в результаті чого пошкоджено: 1) залито стелю підшиту гіпсокартону площею 71 м.кв.; 2) залито обшиті гіпсокартоном стіни площею 251, 1м.кв.; 3) залито підлогу площею 71 м.кв. з них 66,5 м. кв. покритої ламінатом; 4) залито плафони та люстри у всіх приміщеннях крім позиції 8 та 2 згідно технічного паспорту, що стверджується даними Акту про залиття квартири від 22.11.2017 складеного комісією в складі голови правління ОСББ «Возз`єднання 29, м. Ужгород» ОСОБА_7, власника квартири № 13 - ОСОБА_1 , власника квартири № 4 - ОСОБА_3 , власника квартири № 15 ОСОБА_5 , копія якого долучена позивачем до позовної заяви (а.с.21-22)

Відповідно до акту про залиття квартири від 22.11.2017, складеного комісією в складі голови правління ОСББ «Возз`єднання 29, м. Ужгород» ОСОБА_7, власника квартири № 13 - ОСОБА_1 , власника квартири № 4 - ОСОБА_3 , власника квартири № 15 ОСОБА_5 , причиною залиття є самовільний демонтаж плитки тераси на мансардному поверсі кв. АДРЕСА_1 та порушення гідроізоляції на терасі мансардного поверху зазначеної квартири. Висновки і рекомендації комісії: Для усунення причин залиття комісія рекомендує відновити систему гідроізоляції тераси мансардного поверху кВ. АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 119663193 від 04.04.2018 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ( а.с. 29-32)

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав КП "Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода" Ужгородської міської ради Закарпатської області від 28.10.2010 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ( а.с. 16).

Згідно висновку № Д0003/2019 експертного будівельно-технічного дослідження складеного 01.03.2019 року судовим експертом Павлич О.В. зазначено, що 19.02.2019 року в присутності представника замовника експертом проведено огляд обєкту дослідження квартири АДРЕСА_1 та виходячи з наданих матеріалів (фото, відеоматеріалів, акту про залиття ) та натурного обстеження квартири № 13 зроблено висновок , що залиття квартири № 13 відбувається з квартири № 17 залиття якої відбувається з власної тераси яка розташована над нею, внаслідок пошкодження захисної мембрани тераси. Експертом встановлена орієнтовна вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 119347,00 грн. ( а.с. 5-10)

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

В підтвердження заявлених вимог позивач покликається на висновок № Д0003/2019 експертного будівельно-технічного дослідження складеного 01.03.2019 року судовим експертом Павлич О.В. та Акт про залиття квартири від 22.11.2017 - на підтвердження факту залиття квартири саме відповідачем.

Порядок складання акту про залиття, аварії квартир регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затвердженихнаказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207.

Відповідно п. 2.3.6 зазначених Правил, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).

Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил.

Відповідно до додатку №4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, в Акті про залиття обов`язково описується, що трапилося і які наслідки (що залите, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено, чітко зазначається причини залиття (несанкціоноване втручання мешканців квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.); акт повинен містити висновки і рекомендації комісії (надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.); члени комісії повинні підписати акт та з актом повинні бути ознайомлені мешканці квартир, які його також підписують.

З типової форми Акту про залиття вбачається, що такий складається комісійно, комісія складається з головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсара - сантехніка, представника організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові системи водопостачання, представника власника будинку. Також з актом мають бути ознайомлені мешканці квартир, про що проставляється їх підпис внизу форми акту.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік):прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися із зазначенням причин.).

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975, також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи.

Суд першої інстанції правильно встановив, що наданий позивачем Акт про залиття квартири від 22.11.2017 року (а.с.21-22) не відповідає вказаним встановленим вимогам до такого акту, зокрема, невідповідним є склад комісії та підписантів. У вказаному акті не зазначено: число та місяць залиття квартири, а зазначено лише рік 2017; не зазначено номер квартири у якій відбулось залиття, а саме зазначено : «2017 року в будинку АДРЕСА_1 у кв. № ____ трапилося залиття приміщень квартири ( а саме: спальня, хол, дитяча кімната, ванна кімната, коридор) …» В акті не зазначено прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності. Акт складений без участі винної особі, акт не містить підписів від потерпілої сторони та з боку винної особи та не зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися із зазначенням причин.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вказаний акт про залиття квартири від 22.11.2017 року неналежним та недопустимим доказом в підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позов.

Крім того, в даному акті зазначено, що причиною залиття є самовільний демонтаж плитки тераси на мансардному поверсі квартири АДРЕСА_1 (така на праві власності належить позивачу) та порушення гідроізоляції мансардного поверху зазначеної квартири., а також вказано висновки та рекомендації комісії: для усунення причини залиття комісія рекомендує відновити систему гідроізоляції тераси мансардного поверху кв. АДРЕСА_1 .

Тобто, виходячи із встановлених комісією та викладених в акті даних вбачається, що причиною залиття є самовільний демонтаж плитки тераси на мансардному поверсі квартири АДРЕСА_1 та порушення гідроізоляції мансардного поверху зазначеної квартири, яка належить на праві приватної власності саме позивачу ОСОБА_1 .. І саме власнику квартири АДРЕСА_1 , яким є позивач ОСОБА_1 , комісія рекомендує відновити систему гідроізоляції тераси мансардного поверху кв. АДРЕСА_1 . Інших причин залиття квартири комісією не встановлено і не вказано в акті залиття від 22.11.2017 року ( а.с. 21-22).

У поданому позові позивачем вказано, що причиною залиття є самовільний демонтаж керамічної плитки тераси на мансардному поверсі квартири АДРЕСА_2 та пошкодження внаслідок цього гідроізоляції на терасі, що призвело до залиття приміщень квартири № 13 атмосферними опадами.

Однак, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів неправомірного, самовільного демонтажу відповідачем та/або мешканцями квартири № 17 плитки тераси на мансардному поверсі квартири відповідача та порушення гідроізоляції мансардного поверху зазначеної квартири, які б перебували в прямому причинному зв`язку з фактом залиття квартири позивача.

З висновку № Д0003/2019 експертного будівельно-технічного дослідження складеного 01.03.2019 року судовим експертом Павлич О.В. вбчається, що дослідження квартири АДРЕСА_1 виходячи з наданих матеріалів (фото, відеоматеріалів, акту про залиття ) та натурного обстеження квартири № 13 .

Судом першої інстанції також обґрунтовано не взято до уваги наданий позивачем висновок від 01.03.2019 № Д0003/2019 експертного будівельно-технічного дослідження складений судовим експертом Павлич О.В , оскільки такий не відповідає вимогам ст. 106 ЦПК України, і є неналежним та недопустимим доказом.

Так, згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Однак, у висновку експертного будівельно-технічного дослідження від від 01.03.2019 № Д0003/2019 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Окрім того, із вказаного висновку вбачається, що такий було складено на підставі акту про залиття, який є неналежним та недопустимим доказом, а огляд об`єкту дослідження - квартири АДРЕСА_1 , експертом проведено 19.02.2019 року, тобто після спливу одного року з дати, з якою позивач пов`язує залиття квартири.

Окрім того, з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27. 12.2019 року, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 10.10.2020 року, вбачається, що позивачем з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 64287 грн. матеріальної шкоди, 63210 грн. упущеної вигоди та 1000 грн. моральної шкоди, яка спричинена позивачу залиттям його квартири АДРЕСА_1 , яке мало місце 17.03.2017 року.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що після залиття квартири, яке мало місце 17.03.2017 року і за яке позивачу присуджено відшкодування, позивач здійснив відновлювальний ремонт квартири і мало місце у листопаді 2017 року, як про це вказано у позовній заяві позивачем, повторне залиття квартири позивача.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З врахуванням вище встановлених обставин справи, аналізу наявних і досліджених у справі доказів у їх сукупності і взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність передбачених законом підстав для відшкодування заявленої позивачем матеріальної шкоди та задоволення заявленого позову.

Рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ґрунтуються на припущеннях, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сочка Віталій Іванович, залишити без задовлення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 02 квітня 2024 року .

Головуючий:

Судді: