Провадження №2/748/602/24
Єдиний унікальний № 748/2076/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"28" червня 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Хоменко Л.В.

секретаря Базарної М.В.,

за участю представника позивача адвоката Веремій Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на його користь суму позики у розмірі 445 000 грн., три проценти річних у розмірі 30 775 грн. 89 коп., судовий збір в сумі 4 757 грн. 76 коп. та 10 000 грн. витрати на професійну правову допомогу. Вимоги мотивує тим, що в 2021-му році ОСОБА_2 у нього взяла в борг кошти у розмірі 150 000,00 гривень, написавши 04 листопада 2021 року про це боргову розписку та зобов`язалась повернути кошти до 04 грудня 2021 року, у разі недотримання умов сплатити пеню в розмірі 1% від запозиченої суми за кожен день прострочення. Через декілька тижнів відповідач звернулась знову за допомогою та взяла в борг кошти у розмірі 100 000,00 гривень та написала розписку від 29 листопада 2021 року, у якій зобов`язалась повернути борг 29 грудня 2021 року, а у разі недотримання зобов`язання виплатить пеню в розмірі 1 % від запозиченої суми за кожен тиждень прострочення. Не віддавши грошові кошти за попередні борги, відповідач взяла в борг у позивача 195 000,00 гривень, в зв`язку із чим написала розписку від 11 грудня 2021 року, в якій зобов`язалась повернути борг 11 січня 2022 року, а у разі недотримання договору виплатить пеню в розмірі 1% від запозиченої суми за кожен тиждень прострочення. До теперішнього часу відповідач борг не повернула, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 , в частині стягнення трьох відсотків річних у розмірі 30 775 грн. 89 коп., залишені без розгляду.

Представник позивача адвокат Веремій Т.М.. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить повернуте поштове повідомлення про отримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуючої техніки не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд важає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 листопада 2021 року між сторонами укладено договір позики у формі розписки, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала від позивача кошти в сумі 150 000 грн., які зобов`язалась повернути до 04 грудня 2021 року. ( а.с. 14).

29 листопада 2021 року між сторонами укладено договір позики у формі розписки, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала від позивача кошти в сумі 100 000 грн., які зобов`язалась повернути до 08 грудня 2021 року ( а.с. 15).

11 грудня 2021 року між сторонами укладено договір позики у формі розписки, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала від позивача кошти в сумі 195 000 грн., які зобов`язалась повернути до 11 січня 2022 року ( а.с. 16).

На день звернення до суду відповідач гроші не повернула.

Згідно зі ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. З ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно частини другої зазначеної статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Факт отримання відповідачем грошей від позивача підтверджено власноручно написаними розписками, на яких ОСОБА_2 поставила свій підпис.

Позичальник, як визначено ч.1 ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцю позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей, складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6- 24ц 12).

За умовами договорів позивач мав отримати кошти, надані ОСОБА_2 , 04 грудня 2021 року, 08 грудня 2021 року та 11 січня 2022 року, проте до цього часу борг йому не повернуто, а отже зобов`язання боржником виконується неналежно.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ІДК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 08 липня 2019 року по справі № 524/4946/16-ц, договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Позичальник, як визначено статтею 1051 ЦК України має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Договори позики, укладені між сторонами є дійсними, жодною із сторін не оспорені.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути кошти у розмірі 445 000 грн. 00 коп. за договорами позик.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

На підтвердження понесених витрат про надання правничої допомоги адвокат Веремій Т.М. надала договір про надання правничої допомоги від 15 квітня 2024 року, укладений із ОСОБА_1 (а.с.17-19); розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого розмір таких витрат складає 10 000,00 грн. (а.с.7), що включає в себе: оплату послуг адвоката за консультацію та аналіз документів, участь у суді першої інстанції та складання позовної заяви.

Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність даної справи, зважаючи на принципи співмірності судових витрат та співвідношення їх розміру до предмета позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 8000,00 грн. таких витрат.

Судові витрати у вигляді судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, в сумі 4 757 грн. 76 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 625 Цивільного кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , грошові кошти за договорами позик загальною сумою 445 000 (чотириста сорок п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 4 757 грн. 76 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Хоменко Л.В.