Справа № 729/620/24
2/729/254/24 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

головуючої судді Булиги Н.О.

з участю секретаря Романченко С. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Бобровиці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання недійсним та скасування рішення сесії Новобиківської сільської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним та скасування рішення 18 сесії Новобиківської сільської ради 4 скликання та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 261570. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка постійно та на день смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянка, що розташовані за вищевказаною адресою. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе своє майно заповідала своїй дочці ОСОБА_1 . Позивачка як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріуса у визначений законом строк.

Згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 по праву спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Проте, оформити право власності на земельну ділянку, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 виявилося неможливим, так як дана земельна ділянка передана у власність брату позивачки, відповідачу ОСОБА_2 , на підставі рішення 18 сесії Новобиківської сільської ради 4 скликання від 01.02.2006 року та видано на його ім`я Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 261570.

На підставі викладеного, позивачка просить визнати недійсним та скасувати рішення 18 сесії 4 скликання від 01.02.2006 року Новобиківської сільської ради в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована в АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, а також, визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯГ № 261570 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована в АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:000:0311, зареєстрований 26.07.2006 року за ОСОБА_2 .

У судове засідання позивачка не з`явилася, проте надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином, відповідно до положень п.2 ч.7, п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (за зареєстрованим у встановленому Законом порядку місцем проживання), про причини неприбуття не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.3 ст. 223 ЦПК України. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Тому, за таких обставин, суд доходить висновку про можливість проведення судового засідання без його участі. При цьому, відповідно до ч.2 ст.280 ЦПК України, у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий лише у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Представник відповідача Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Не заперечують щодо задоволення позовної заяви. Оскільки, представник відповідача подав до суду таку заяву, то розгляд справи проведено у загальному (не заочному) порядку.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав.

В судовому засідання встановлено, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що засвідчено копією свідоцтва про смерть (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заповіла все своє майно, позивачці ОСОБА_4 , що підтверджується заповітом, реєстраційний номер 94 (а.с.11)

Згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області № 729/144/19 від 20 травня 2019 року за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок загальною площею 52,9 кв. м, житловою площею 36,2 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 по праву спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2019, ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.13).

Як видно з архівного витягу з рішення 18 сесії 4 скликання від 01.02.2006 року Новобиківської сільської ради «Про надання земельних ділянок у власність», ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку площею 0,5235 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , в тому числі для обслуговування житлового будинку 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства 0,2735 га (а.с.14).

26 липня 2006 року за ОСОБА_2 зареєстрований державний акт серії ЯГ № 261570 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:000:0311 (а.с.15).

Рішенням Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області № 04-04 від 15.03.2016 року «Про перейменування вулиць та провулків на підвідомчій території сільської ради», перейменовано АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України- кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціям, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.120 ЗК України, діючої на час виникнення спірних правовідносин, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

За приписами ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а ч.1 ст.393 ЦК передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Статтею 152 Земельного кодексу України (далі ЗК) передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частино 1 статті 155 ЗК передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» , правило статті 1225 ЦК ( 435-15 ) про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 являється власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , на підставі заповіту складеного 21 червня 1988 року її матір`ю ОСОБА_3 та згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області № 729/144/19 від 20 травня 2019 року про визнання за нею права власності на вказаний будинок, то за правилами статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до неї перейшло право користування земельною ділянкою, площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:000:0311, наданою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Оскільки рішення органу місцевого самоврядування прийняте з порушенням закону є незаконним та підлягає скасуванню, то виданий на підставі цього рішення державний акт на право власності на земельну ділянку, який порушує право позивачки як власника житлового будинку на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою на якій розташований цей будинок, підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.21,317, 377,381,391 ЦК України, ст.ст. 120, 152, 155 ЗК України, ст.ст.4,10,12,13,16,19,81,89,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання недійсним та скасування рішення сесії Новобиківської сільської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення 18 сесії 4 скликання від 01 лютого 2006 року Новобиківської сільської ради в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯГ № 261570 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована в АДРЕСА_1 , призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:000:0311, зареєстрований 26.07.2006 року за ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач - Новобасанська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області, місце знаходження індекс 17461, вул. Шевченка, 49 с. Нова Басань Ніжинський район Чернігівська область, .

Суддя Бобровицького районного суду Н.О.Булига