Провадження №2/337/12/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ), третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, який позивач мотивує тим, що 19.01.2019 приблизно о 18.30 годин водій ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Воронезькій у м. Запоріжжі скоїла наїзд на пішоходів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

В результаті зазначеного ДТП позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритих уламкових переломів обох кісток лівої гомілки в середній її третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів та заходженням їх на ширину кістки, рани в проекції переломів, набряку м`яких тканин в області лівої гомілки, що в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки в момент їх спричинення; закритого уламкового перелому правої великогомілкової кістки в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого перелому правої малогомілкової кістки в верхній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів на ширину кістки, набряку м`яких тканин в області правої гомілки, закритого уламкового перелому правого стегна на межі середній та верхній його третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів на ширину кістки, із заходженням останніх одне за одне, набряку м`яких тканин в області правого стегна, що у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я більше, ніж 21 день.

За вказаним фактом було порушено кримінальне провадження.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2020 у справі №337/1772/19 ОСОБА_2 була визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та їй призначене покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Цим же вироком суду з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 212 823 грн., моральну шкоду у розмірі 65 000 грн.

Внаслідок ДТП позивач ОСОБА_1 з 19.01.2019 по 15.02.2019 перебував на стаціонарному лікуванні, з 16.02.2019 по 15.05.2019 на амбулаторному лікуванні.

15.05.2019 позивачу встановлено 1 групу інвалідності, 25.05.2020 йому встановлено 3 групу інвалідності, яка була підтверджена 15.06.2021 на строк до 01.06.2022.

На момент ДТП у ОСОБА_2 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому заподіяна пішоходам шкода підлягає відшкодуванню МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

26.08.2021 позивач звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення регламентних виплат, передбачених ст. 25, 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілим та шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП.

Листом від 31.08.2021 МТСБУ відмовлено ОСОБА_1 у здійснення виплат на тій підставі, що, вироком суду встановлено особу, яка зобов`язана відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду.

Вважає, що така відмова відповідача є неправомірною. Просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 210401,88 грн., з яких: 60 173,88 грн. регламентна виплата, передбачена ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 150 228 грн. регламентна виплата, передбачена ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2022за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2022 позов позивача у цій справі було задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2022 вищезазначене заочне рішення було скасовано в порядку задоволення заяви відповідача МТСБУ про його перегляд, призначено у справі підготовче судове засідання.

Під час підготовчого провадженні від відповідача - МТСБУ до суду відзив на позов та/або зустрічний позов у визначений судом строк не надходили. Третя особа ОСОБА_2 заяв по суті пору не подавала.

Ухвалою суду від 24.11.2022 підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до судового розгляду.

01.02.2023 від представника відповідача МТСБУ ОСОБА_5 до суду надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких серед іншого зазначено, що вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2020 у справі №337/1772/19 з винної особи ОСОБА_2 стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 212823 грн. матеріальної шкоди на підставі ст.1195, 1197 ЦК України за період з 15.05.2019 по 15.05.2020. Стягнення цієї шкоди припадає на період встановлення позивачу стійкої втрати працездатності. Отже, це є шкода, яка пов`язана із стійкою втратою працездатності та яка вже покладена на винну особу, тому стягнення з МТСБУ аналогічного виду відшкодування, покладає на винуватця подвійний тягар відповідальності, оскільки МТСБУ після сплати страхового відшкодування набуває право регресу до винної особи. Також вказує, що ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» здійснило позивачу виплату в обсязі понесених ним витрат на лікування на підставі договору добровільного медичного страхування. МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування. Просила в задоволенні позову відмовити.

07.03.2023 ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ярошенко О.О. про повернення на стадію підготовчого провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2023 було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 про витребування доказів, витребувано з КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9», КУ «Запорізький обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради копії медичних документів ОСОБА_1

13.05.2023 до суду надійшли витребувані документи від КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР, а 27.04.2023 від КНП «Міська лікарня №9» ЗМР.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2023р. було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 про призначення експертизи, призначено по цій справі комісійну судово-медичну експертизу, провадження у справі було зупинено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13.09.2023 апеляційну скаргу МТСБУ в особі представника ОСОБА_5 залишено без задоволення, ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2023 про призначення експертизи залишена без змін.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2023, у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта №926/к від 20.11.2023,поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

16.01.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ярошенко О.О. надійшла заява про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення з МТСБУ регламентної виплати, передбаченої ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також, 16.01.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ярошенко О.О. надійшла заява про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з МТСБУ регламентної виплати, передбаченої ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану виплату у розмірі 200000,00 грн.

В той же день - 16.01.2024 представником позивача ОСОБА_6 надано докази направлення вищевказаних заяв з додатками відповідачу та третій особі.

В обґрунтування заяви про збільшення позовних вимог про стягнення з МТСБУ регламентної виплати, передбаченої ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №926к від 20.11.2023, інвалідність та всі подальші статуси з цього питання щодо потерпілого ОСОБА_1 є такими, що перебувають в прямому причинному зв`язку з ДТП, яке сталося 19.01.2019; з 15.05.2019 по 25.05.2020 у позивача була встановлена втрата працездатності 100%; зі зміною групи інвалідності з І на ІІІ, судовою експертизою встановлено рівень втрати загальної працездатності на рівні 20%. Зазначає, що згідно позиції, викладеної у постанові ВП Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі №906/1318/19, визначення розміру відшкодування повинно здійснюватись з урахуванням встановленого ступеня втрати професійної працездатності та з моменту, коли у позивача з`явилось право на відповідне відшкодування тобто з дати ДТП, а не з моменту отримання інвалідності. Базою нарахування регламентної виплати необхідно визначати 5-тикратний розмір мінімальної заробітної плати, що передбачено абз.2 ч.1 ст.1197 ЦК України, відповідно до якого якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. З урахування експертного висновку, за розрахунками позивача, загальний розмір виплати, передбаченої ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності потерпілим, за період з моменту ДТП (19.01.2019) по 31.12.2023 становить 609480,77 грн. З відрахуванням суми, яка була стягнута з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (212823 грн.), залишок становить 396657,77 грн. Водночас, враховуючиліміт відповідальності страховика (МТСБУ) за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого, позивач просить стягнути з МТСБУ 200000,00 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до МТСБУ, третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в частині позовних вимог про стягнення регламентної виплати, передбаченої ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у сумі 60173,88 грн., залишено без розгляду.

Цією ж ухвалою суду від 16.01.2024 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 до МТСБУ, третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою про збільшення позовних вимог в частині стягнення регламентної виплати, передбаченої ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 200000,00 грн.

Ухвалою суду від 07.02.2024 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду.

28.03.2024 до суду від представника позивача ОСОБА_6 надійшло клопотання про долучення доказів понесених судових витрат.

Представник позивача адвокат Ярошенко О.О. в судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність сторони позивача, позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримує, просить їх задовольнити та вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат.

Представник відповідача - МТСБУ в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином. До суду 19.12.2023 подано заяву представника МТСБУ ОСОБА_5 про розгляд справи без участі представника відповідача, із зазначенням, що позовні вимоги відповідач не визнає в повному обсязі з підстав, викладених про перегляд заочного рішення та у заяві від 31.01.2023.

Третя особа ОСОБА_2 , яка 22.06.2022 була звільнена з ДУ «Покровський виправний центр (№79)» та вибула за адресою: АДРЕСА_1 , про час та місце проведення судового розгляду повідомлялась за вказаною адресою та через сайт Судової влади України. В судове засідання не прибула, причини неявки не повідомила, заперечення на позов від третьої особи до суду не надходили.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 19.01.2019, приблизно о 18.30 годин, водій ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2102» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Воронезькій з боку будинку №26 в напрямку будинку №14 у м. Запоріжжі скоїла наїзд на пішоходів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Внаслідок зазначеного ДТП пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритих уламкових переломів обох кісток лівої гомілки в середній її третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів та заходженням їх на ширину кістки, рани в проекції переломів, набряку м`яких тканин в області лівої гомілки, що в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки в момент їх спричинення; закритого уламкового перелому правої великогомілкової кістки в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого перелому правої малогомілкової кістки в верхній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів на ширину кістки, набряку м`яких тканин в області правої гомілки, закритого уламкового перелому правого стегна на межі середній та верхній його третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів на ширину кістки, із заходженням останніх одне за одне, набряку м`яких тканин в області правого стегна, що у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я більше, ніж 21 день.

Вказані обставини встановлені вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2020 у справі №337/1772/19, яким ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та їй призначене покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Цим же вироком суду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 212 823 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди - 65 000 грн.

Зі змісту казаного вироку вбачається, що матеріальна шкода полягає у втраченому позивачем заробітку за період з 15.05.2019 по 15.05.2020 та розрахована на підставі ст.1195, 1197 ЦК України.

Вирок суду набрав законної сили 28.05.2020 (т.1 арк.12-16).

Згідно з випискою із медичної карти хворого №243, яка видана КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9» та довідки про тимчасову втрату непрацездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 17.06.2021, ОСОБА_1 з 19.01.2019 по 15.02.2019 перебував на стаціонарному, а з 16.02.2019 по 15.05.2019 на амбулаторному лікуванні (т.1 арк.23, 26).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 15.05.2019, позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 1 групу інвалідності до 01.06.2020 (т.1 арк.21, т.2 арк.9-10).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 25.05.2020 позивачу ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності до 01.06.2021 (т.1 арк.27, т.2 арк.28-29).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 15.06.2021 позивачу ОСОБА_1 підтверджено 3 групу інвалідності на строк до 01.06.2022 (т.1 арк.28, т.2 арк.49-50).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 21.06.2022 (залік з 01.06.2022) позивачу ОСОБА_1 підтверджено 3 групу інвалідності на строк до 01.06.2024 (т.1 арк.238).

Відповідно до інформації, яка міститься у відповіді КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР №183 від 09.08.2021, ОСОБА_1 15.05.2019 був визнаний особою з інвалідністю першої групи від загального захворювання по наслідкам ДТП 19.01.2019. Повторний переогляд ОСОБА_1 проходив 25.05.2020 і був частково реабілітований та визнаний інвалідом третьої групи від загального захворювання. Черговий переогляд був 15.06.2021, де статус особи з інвалідністю третьої групи ОСОБА_1 був підтверджений на один рік. Враховуючи першопричину травм отриманих постраждалим 19.01.2019 і в результаті яких ОСОБА_1 отримав обмеження життєдіяльності, то всі подальші статуси вважаються, як наслідки ДТП (т.1 арк.22).

Згідно з відповіддю КУ «Обласний центр медико-санітарної експертизи» ЗОР №522 від 15.07.2019 на підставі акту огляду МСЕК №659 від 15.05.2019 ОСОБА_1 встановлена 1 група інвалідності від загального захворювання. Ступінь втрати професійної працездатності у відсотках не встановлювався у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт настання трудового каліцтва (т.1 арк.29).

Також судом встановлено та не опорюється сторонами, що на момент ДТП у ОСОБА_2 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того встановлено, що 20.08.2021 позивач ОСОБА_1 направив до МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування, в якій просив, зокрема, виплатити передбачену ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, а також передбачену ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності потерпілим (т.1 арк18-19).

До вказаної заяви позивачем додано копію паспорта та РНОКПП, копію довідки до акту огляду МСЕК, оригінал довідки про тимчасову втрату працездатності, копію довідки про реквізити рахунку заявника, виписку з медичної карти хворого №243, копію вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2020, оригінал довідки про доходи за 6 місяців, що передували ДТП.

Листом МТСБУ за №3-01-а/31232 від 31.08.2021 ОСОБА_1 у здійснення виплат було відмовлено на тій підставі, що вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2020р. визначено особу ОСОБА_2 , яка зобов`язана відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду в результаті ДТП (т.1 арк.25).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 на момент ДТП працював у ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» слюсарем з ремонту електричних машин ТЕЦ, був звільнений 15.06.2019 у зв`язку з невідповідністю стану здоров`я виконуваній роботі, на підставі п.2 ст.40 КЗпП України (т.1 арк.24, 30, 31).

Згідно з інформаційною довідкою ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» №08/2002819 від 06.02.2023, ОСОБА_1 у період з січня 2019 року по червень 2019 року виплачено: по лікарняному листку АДЛ №208623 за період непрацездатності з 19.01.2019 по 11.02.2019 за 5 днів за рахунок підприємства 2345,55 грн. та оплату за 19 днів за рахунок Фонду соціального страхування у розмірі 8913,09 грн.; по лікарняному листку АДЛ №208705 за період непрацездатності з 12.02.2019 по 18.02.2019 за 7 днів за рахунок Фонду соціального страхування у розмірі 3283,77 грн.; по лікарняному листку АДЛ №209813 за період непрацездатності з 19.02.2019 по 29.03.2019 за 39 днів за рахунок Фонду соціального страхування у розмірі 18295,29 грн.; по лікарняному листку АДЛ №364443 за період непрацездатності з 30.03.2019 по 18.04.2019 за 20 днів за рахунок Фонду соціального страхування у розмірі 9382,20 грн.; по лікарняному листку АДЛ №364775 за період непрацездатності з 19.04.2019 по 15.05.2019 за 27 днів за рахунок Фонду соціального страхування у розмірі 12196,86 грн. (т.1 арк. 211).

Згідно з висновком експерта №926/к від 20.11.2023, судово-медична експертна комісія встановила, що встановлення та підтвердження груп інвалідності у ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із травмою, отриманою під час ДТП від 19.01.2019. На момент оформлення Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (№256545) пацієнту було встановлено першу Б групу інвалідності з 15.05.2019, у висновку про умови праці зазначено - потребує стороннього догляду. Це значить, що у пацієнта з 15.05.2019 мала місце майже повна (до 100%) тимчасова втрата загальної та професійної працездатності. Під час переогляду пацієнта 25.05.2020 визначені наступні трудові рекомендації - протипоказана тяжка фізична праця, тривала ходьба, робота на горі. Електромонтером та електрослюсарем працювати може. Виходячи з факту допуску працівника до роботи за професією (без створення спеціальних умов чи обмежень роботи за часом), слід вважати, що з 25.05.2020 втрата професійної працездатності та її відсоток у пацієнта не визначається. Стосовно рівня втрати загальної працездатності у пацієнта, то у нього зафіксовані обмеження рухів у вигляді помірно вираженої комбінованої (згинально-розгинальної) контрактури, що відповідає стійкій втраті загальної працездатності на рівні 20%. Даний рівень загальної втрати працездатності виник з моменту остаточного формування контрактури та зберігався принаймні до 20.05.2021 (дата хронологічно останньої виписки з амбулаторної карти пацієнта). Більш пізніх даних із відображенням рівня рухливості у суглобах пацієнта в наданих матеріалах не виявлено (т. 2 арк.192-210)

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до вимог ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Для визначення розміру відшкодування у разі професійного захворювання може братися до уваги за бажанням потерпілого середньомісячний заробіток (дохід) за дванадцять або за три останні календарні місяці перед припиненням роботи, що було викликано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку.

До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо.

Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.

Якщо заробіток (дохід) потерпілого до його каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я змінився, що поліпшило його матеріальне становище (підвищення заробітної плати за посадою, переведення на вищеоплачувану роботу, прийняття на роботу після закінчення освіти), при визначенні середньомісячного заробітку (доходу) враховується лише заробіток (дохід), який він одержав або мав одержати після відповідної зміни.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У п.22.1 ст.22 Закону зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.23.1 ст.23 вказаного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є , зокрема, шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим (ст.25 Закону); шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим (ст.26 Закону).

Згідно з п.26.1 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Пункт 26.2 ст.26 зазначеного Закону передбачає, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Відповідно до п.26.3 ст. 26 Закону, якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.

Пунктом 35.1 ст.35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності) (п.35.2 ст.35 Закону).

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п. 36.1 ст. 36 Закону).

Відповідно до пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

У пп. 38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Статтею 39 Закону передбачено, що МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19.01.2019 з вини ОСОБА_2 , пішохід позивач ОСОБА_1 отримав тяжкі та середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Вказані обставини встановлені вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2020, який набрав законної сили, і відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, яка стосується цивільно-правової відповідальності за наслідки цих дій.

Також судом встановлено, що у зв`язку з отриманням у вказанійДТП тілесних ушкоджень позивач ОСОБА_1 у період з 19.01.2019 по 15.05.2019 перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні.

15.05.2019 ОСОБА_1 встановлена 1 група інвалідності на строк до 01.06.2020, у зв`язку з чим в цей період він мав стійку втрату працездатності.

В подальшому, 25.05.2020 позивачу ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності, яка продовжувалась, останній раз до 01.06.2024, у зв`язку з чим в цей період він теж мав стійку втрату працездатності.

Досліджені судом висновок комісійної судово-медичної експертизи від 20.11.2023 №926/к, довідки до актів огляду МСЕК в сукупності свідчать про наявність у позивача стійкого розладу здоров`я з моменту заподіяння шкоди внаслідок ДТП.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи від 20.11.2023 №926/к, встановлення та підтвердження груп інвалідності у ОСОБА_1 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із травмою, отриманою під час ДТП 19.01.2019.

Положення ч.1 ст. 1195 ЦК України пов`язують обов`язок здійснити відповідне відшкодування саме із фактом втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, не встановлюючи при цьому часових меж стосовно початку обрахування такого відшкодування.

Отже, момент, із яким пов`язується виникнення у позивача права на відповідне відшкодування - це момент заподіяння шкоди. Оскільки між заподіянням шкоди та ДТП встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок, то момент ДТП є одночасно і моментом набуття позивачем права на відшкодування шкоди.

Частиною 1 ст.1197 ЦК України, зокрема, встановлено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Таким чином, для обрахунку суми відшкодування необхідно встановити ступінь втрати потерпілим професійної працездатності.

Разом із цим, у ст.1197 ЦК України зазначено, що розмір втраченого заробітку (доходу) визначається саме з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності. Тобто закон не пов`язує виникнення відповідного права на відшкодування з моментом встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Вказане свідчить, що встановлення ступеня втрати професійної працездатності особи має значення для визначення розміру втраченого нею заробітку і не може бути визначальним фактом, від якого залежить відновлення порушеного права позивача.

Визначальним є заподіяння шкоди в результаті ДТП 19.01.2019.

Так, висновком комісійної судово-медичної експертизи від 20.11.2023 №926/к встановлено, що ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 становив 100% до 25.05.2020, з 25.05.2020 по 20.05.2021 рівень стійкої втрати загальної працездатності відповідає 20%.

Підсумовуючи викладене та з огляду на обставини цієї справи, визначення розміру відшкодування повинно здійснюватися з урахуванням встановленого ступеня втрати професійної працездатності та з моменту, коли у позивача з`явилось право на відповідне відшкодування в даному випадку з 19.01.2019 (дати ДТП та отримання позивачем травми).

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №906/1318/19.

Як вже зазначалось, абз.1 та 2 ч.1 ст.1197 ЦК України передбачено, що середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Оскільки судом встановлено, що середньомісячний заробіток позивача як за дванадцять так і за три останні календарні місяця роботи, що передували ушкодженню здоров`я та втраті працездатності, є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку позивача має обчислюватися виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня 6500 гривень.

Використовуючи 5-кратний розмір мінімальної заробітної плати, сума компенсації за період з 19.01.2019 по 20.05.2021 складає 419 224,80 грн, з яких:

- за період з 19.01.2019 по 25.05.2020 (встановлено 1 групу інвалідності) -350 423,06 грн з розрахунку:

з 19.01.2019 по 31.12.2019 (11 місяців 11 днів) у розмірі 236 918,71 грн (4173 грн (мінімальна заробітна плата) х 5 (5-тикратний розмір) х 100% (ступень втрати працездатності) х 11 міс. + 4173 грн (мінімальна заробітна плата) х 5 (5-тикратний розмір) х 100% (ступень втрати працездатності) /31 день х 11 днів);

з 01.01.2020 по 25.05.2020 (4 місяці 25 днів) у розмірі 113 504,35 грн (4723 грн х 5 х 100% х 4 міс. + 4723 грн х 5 х 100%/ 31 х 25);

- за період з 26.05.2020 по 20.05.2021 (встановлено 3 групу інвалідності) 68 801,74 грн з розрахунку:

з 26.05.2020 по 31.08.2020 (3 місяці 5 днів) у розмірі 14 930,77 грн (4723 грн мінімальна заробітна плата) х 5 (5-ти кратний розмір) х 20% (ступень втрати працездатності) х 3 міс. + 4723 грн (мінімальна заробітна плата) х 5 (5-ти кратний розмір) х 20% (ступень втрати працездатності / 31 день х 5 днів);

з 01.09.2020 по 31.12.2020 (4 місяці) у розмірі 20 000 грн (5000 грн. х 5 х 20% х 4 міс.);

з 01.01.2021 по 20.05.2021 (5 місяців 20 днів) у розмірі 33 870,97 грн (6000 грн х 5 х 20% х 5 міс. + 6000 грн х 5 х 20%/31 х 20 днів).

Підстав для нарахування компенсації позивачу за період з 21.05.2021 по 31.12.2023, в даному випадку суд не вбачає, оскільки висновком комісійної судово-медичної експертизи від 20.11.2023 №926/к ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 встановлений лише до 20.05.2021, після вказаної дати достовірної інформації про ступень втрати працездатності позивача в матеріалах справи немає.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем та третьою особою, винувата в ДТП особа - ОСОБА_2 під час вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди не мала полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок заподіяння позивачу під час ДТП шкоди, яка пов`язана, зокрема, із стійкою втратою працездатності, вона підлягає відшкодуванню МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

З метою отримання такого відшкодування, 20.08.2021 позивач ОСОБА_1 направив до МТСБУ відповідну заяву з необхідними додатками.

Однак, відповідач МТСБУ листом від 31.08.2021 відмовив позивачу у виплаті такого відшкодування, посилаючись на те, що вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2020 визначена особа ОСОБА_2 , яка зобов`язана відшкодувати заподіяну потерпілій особі шкоду в результаті ДТП.

При цьому, суд враховує, що вироком суду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за його цивільним позовом стягнуто розмір втраченого ним заробітку внаслідок каліцтва за період з 15.05.2019 по 15.05.2020, тому суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, які вже стягнуті з ОСОБА_2 за період з 15.05.2019 по 15.05.2020 у сумі 212 823 грн дійсно відсутні.

Водночас, відмову МТСБУ у виплаті позивачу відшкодування за інші періоди, а саме коли у позивача з`явилось право на відповідне відшкодування - тобто з 19.01.2019 (дати ДТП та отримання позивачем травми),після 15.05.2020 і до 20.05.2021, а також різниці між сумою компенсації, нарахованої відповідно до ст. 1197 ЦК України, та суми стягнутої з ОСОБА_2 вироком суду, суд вважає необґрунтованою, оскільки встановлення вироком суду винуватої в ДТП особи жодним чином не впливає на право потерпілої особи отримати страхове відшкодування спричиненої внаслідок ДТП шкоди здоров`ю відповідно до правил Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обов`язок страховика (в даному випадку МТСБУ) здійснити таке відшкодування.

Вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначений ст.37 Закону. Відповідач МТСБУ свою відмову у здійсненні регламентної виплати позивачу в листі від 31.08.2021 з посиланням на відповідний пункт вказаної статті не мотивував і суд вважає, що встановлення вироком суду винуватої в ДТП особи, до таких підстав не відноситься.

Таким чином, з відрахуванням із загальної суми компенсації (419 224,80 грн.), яка розрахована судом за період з 19.01.2019 по 20.05.2021, суми компенсації (212 823 грн), яка вже стягнута з ОСОБА_2 , розмір компенсації шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності позивачем внаслідок ДТП, становить 206 401,80 грн.

Вирішуючи вказану справу суд виходить з того, що розгляд справи здійснюється в межах заявлених вимог. Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві просить стягнути з відповідача страхове відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП (регламентну виплату) в загальному розмірі 200000,00 грн., яка не перевищує страхової суми (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача страхове відшкодування, за шкоду, спричинену внаслідок ДТП (регламентну виплату), передбачену ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в загальному розмірі 200000,00 грн.

Доводи представника відповідача, викладені у заяві про скасування заочного рішення суду від 17.08.2022 про те, щодана справа не підсудна Хортицькому районному суду міста Запоріжжя, оскільки юридичною адресою відповідача є: АДРЕСА_2 , а предметом позову є не відшкодування шкоди завданої злочином, а стягнення регламентних виплат, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого, а тому не відносяться до вимог, по яким підсудність передбачена ст.28 ЦПК України, ґрунтуються на невірному тлумаченні норм процесуального закону, які регулюють спірні правовідносини.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.3 ст.28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Регламентні виплати по своїй правовій природі є відшкодуванням шкоди потерпілому, і оскільки позов стосується відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, винуватою у якому вироком суду визнано ОСОБА_2 , позивач вправі за своїм вибором звернутися до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання або за місцем заподіяння шкоди.

Позивач зареєстрований у Хортицькому районі м. Запоріжжя, ДТП сталось теж у Хортицькому районі м. Запоріжжя. Відтак, провадження у справі відкрито і справу розглянуто з дотриманням правил підсудності за вибором позивача.

Також суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі, визначеному на підставі пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 2000,00 грн. (200000 грн :100% х 1%).

Згідно з п.1, п.2 ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи, що рішенням суду позов ОСОБА_1 задоволено повністю, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат на правову допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивач отримував правову допомогу від адвоката Ярошенко О.О., що підтверджується копією договору про надання правничої (юридичної) допомоги б/н від 01.11.2021; копією додаткової угоди №1 від 01.03.2024 до Договору від 01.11.2021 про узгодження вартості послуг; ордером АР №1024955; копією рахунку №02/03 від 04.03.2023 на суму 10000 грн; копією квитанції №195278291 від 27.03.2024 на суму 10000,00 грн, копією акту про надання правничої (юридичної) допомоги від 27.03.2024 на суму 10000 грн.

Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений та документально обґрунтований, а і відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Заперечень від відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу не надходило.

Водночас, виходячи з предмету спору, складності та значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням часу здійснення представництва, розумності їх розміру, суд керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, відповідно до вимог ст.137 ЦПК України, вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в загальному розмірі 6000,00 грн.

Щодо витрат на проведення експертизи.

Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2023р. було призначено по цій справі комісійну судово-медичну експертизу, провадження якої було доручено експертам КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР. 16.10.2023 між КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР та ОСОБА_1 укладено договір №16/23, додатком до якого є протокол узгодження договірної ціни за послуги з проведення комісійної судово-медичної експертизи у розмірі 8298,70 грн, яка сплачена позивачем 16.10.2023 (копія фіскального чеку міститься в матеріалах справи)

Проведення комісійної судово-медичної експертизи за ухвалою суду підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи від 20.11.2023 №926/к.

З огляду на викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що позов ОСОБА_1 задоволено повністю, витрати по оплаті судової експертизи понесені позивачем в сумі 8298,70 грн мають бути відшкодовані відповідачем в повному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.2,4,5,12,13,76-82,89,137,141,258,259,263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (код , місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) страхове відшкодування (регламентну виплату) в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (код , місце знаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн та витрати по оплаті судової експертизи у розмірі 8298,70 грн, а всього 14 298 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто вісім) гривень 70 копійок.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місце знаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8) в дохід держави судовий збір 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2024 року.

Суддя М.В.Сидорова