Справа № 191/5699/23
Провадження № 2/191/1656/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Порошиної О.О.,

за участю секретаря Вехник С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Синельникове Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 до Синельниківської міської ради про визнання прав та обов`язків спадкодавця на нерухоме майно з правом реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Синельниківської міської ради про визнання прав та обов`язків спадкодавця на нерухоме майно з правом реєстрації.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер її батько - ОСОБА_2 , який на момент смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Викладене підтверджується відповідними документами. Померлий заповіт не складав.

Після смерті батька, відкрилася спадщина на об`єкти нерухомого майна, вклади та інші речі. У встановлений нормами діючого законодавства строк, вона звернулася з відповідною заявою до Першої синельниківської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало спадкодавцю за життя. Під час підготовки відповідних документів також було встановлено, що її батько - ОСОБА_2 мав об`єкт нерухомого майна у вигляді гаражу, що розташований по АДРЕСА_2 . Рішенням виконкому Синельниківської міської Ради народних депутатів № 109 від 27 березня 1974 року померлому ОСОБА_2 надали дозвіл на будівництво гаражу розміром 3,5*5,00 м. Згідно довідки №610, виданої 02 серпня 2023 року КП Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентарізації гараж, загальною площею 17,9 м.кв заінвентаризований за померлим ОСОБА_2 , право власності станом на 31.12.2012 в КП Новомосковське МБТІ (до вступу в дію Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), не зареєстровано. В свою чергу, виконавчим комітетом Синельниківської міської ради 26.08.2015 року прийнято рішення за № 182, відповідно до якого присвоєно поштову адресу об`єкту нерухомого майна у вигляді гаражу, що збудований померлим ОСОБА_2 . Також, зазначений об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,0023 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:476:0007, яка згідно рішення VII сесії III скликання Синельниківської міської ради від 24.12.2015 року № 34-3/ VII передана у приватну власність померлому ОСОБА_2 09 листопада 2023 року вона отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, видану державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів на гараж.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , права та обов`язки спадкодавця на об`єкт нерухомого майна у вигляді Гаражу, позначений у документі як Г-1 (1974) цегляний, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,0023 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:476:0007 і належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 з правом реєстрації в органах державної реєстрації.

До початку відкритого судового засідання позивач надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_3 до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, просила рішення прийняти відповідно до чинного законодавства.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.05.2022 року.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 27.05.1971 року, актовий запис №191 від 25.05.1971 р.). Після смерті батька позивач прийняла спадщину звернувшись до Першої синельниківської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу №103/2022 (яку оглянуто в судовому засіданні).

Як вбачається з архівного Витягу від 16.02.2015 р. №П-31-2015, з рішення виконкому Синельниківської міської Ради народних депутатів №109 від 27 березня 1974 року, вбачається, що ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво гаражу розміром 3,5х5,00 м. (а.с.11).

Згідно Витягу з рішення № 182 від 26.08.2015 року виконавчого комітету Синельниківської міської ради вбачається, що об`єкту нерухомого майна у вигляді гаражу, що збудований померлим ОСОБА_2 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки №610, виданої 02 серпня 2023 року КП Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентарізації гараж, загальною площею 17,9 м.кв заінвентаризований за померлим ОСОБА_2 , право власності станом на 31.12.2012 в КП Новомосковське МБТІ ДОР не зареєстровано.

09.11.2023 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори видано позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений гараж за спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 не зареєстровано.

Як вбачається з копії рішення Синельниківської міської ради від 24.12.2015 року № 34-3/VII, ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку на території Синельниківської міської ради, загальною площею 0,0023 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:476:0007, за адресою: АДРЕСА_2 .

З наданих позивачем доказів, випливає, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 не оформив і не зареєстрував права власності на гараж за адресою: АДРЕСА_2 , а тому за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, спадкоємцю за законом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в той час як стаття 16 ЦК України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, є визнання права.

Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Частиною 1 статті 178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав (тобто і майнові права) можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до положень ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно з ч. 3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч.2 ст.1223 ЦК України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини, а виходячи з пункту 23 вказаної постанови в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна» визначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку.

Таким чином, будівництво спірного гаражу спадкодавцем здійснено на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, тому на підставі викладеного, до спадкоємця переходить право забудовника на оформлення зазначеного гаражу у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки спадкодавець за життя не оформив право власності на гараж, а саме не зареєстрував в передбаченому законом порядку, то відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України таке право не втрачається і може бути передане у спадок, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 177-178, 328, 331, 346, 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , права та обов`язки спадкодавця на об`єкт нерухомого майна у вигляді Гаражу, позначений у документі як Г-1 (1974) цегляний, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,0023 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:476:0007 і належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , з правом реєстрації в органах державної реєстрації.

На рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Порошина