УХВАЛА

24 червня 2024 року

м. Київ

справа № 930/771/23

провадження № 61-13478сво23

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д.,

Фаловської І. М., Червинської М. Є.

розглянув заяви про самовідвід суддів Синельникова Є. В. та Грушицького А. І. від участі у розгляді справи за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року в складі колегії суддів: Міхасішина І. В., Войтка Ю. Б., Матківської М. В., та на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 вересня 2023 року вскладі колегії суддів: Якименко М. М., Ковальчука О. В., Сала Т. Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до Немирівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Немирівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 04 квітня

2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків: не зазначення хто своєю дією чи бездіяльністю спричинив йому шкоду, в чому виник спір про право, не надання доказів наявності у Немирівського РУП ГУНП у Вінницькій області відповідної цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, можливості виступати стороною у судовому процесі; не додано жодної копії письмових доказів.

27 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву на виконання вимог ухвали Немирівського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року, у якій послався на безпідставність її вимог.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Немирівського РУП ГУНП у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з тим, що позивач не усунув виявлені у ній недоліки.

22 травня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків: відсутність підпису наприкінці апеляційної скарги, після викладу її змісту (апеляційна скарга викладена на двох аркушах, підпис розміщено у верхньому лівому куті першої сторінки, до викладу її змісту), що позбавляє суд зробити однозначний висновок про те, що зміст та вимоги апеляційної скарги вчинені та підтримуються ОСОБА_1 ; надання доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

06 травня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву на виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від 24 травня 2023 року, у якій зазначив про наявність підпису на апеляційній скарзі та його належності, з посиланням на практику Вінницького апеляційного суду та Верховного Суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з неусуненням недоліків.

29 червня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України (апеляційна скарга не підписана заявником, зокрема не містить підпису під текстом апеляційної скарги або під відміткою про наявність додатків; наявний запис у лівому верхньому куті титульної сторін скарги за своєю суттю є візуванням документів, а не їх підписанням).

28 липня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року визнано дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами, а апеляційну скаргу повернуто йому.

Апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 втретє подав апеляційну скаргу, яка містить такі ж самі недоліки, на які йому вже вказував Вінницький апеляційний суд в ухвалах від 09 червня 2023 року та від 06 липня 2023 року, не усунення яких вже було підставою для повернення йому апеляційної скарги. Зауважено, що за визначеною законодавцем структурою форми апеляційної скарги (стаття 356 ЦПК України) підпис особи, яка подає апеляційну скаргу, вчиняється саме під її текстом, як засвідчення авторства та підтвердження викладеного у ній тексту.

05 вересня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 вересня 2023 року визнано, що звернення позивача з цією апеляційною скаргою є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Апеляційну скаргу повернуто йому. Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 5 368,00 грн та стягнуто з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 вчетверте подав апеляційну скаргу, яка містить аналогічні недоліки з трьома попередніми апеляційними скаргами. Неодноразове подання ідентичної апеляційної скарги однією і тією ж особою на одну і ту ж саму ухвалу суперечить процесуальному закону. З метою запобігання в подальшому зловживанням позивачем процесуальними правами, до нього необхідно застосувати заходи процесуального примусу.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 вересня 2023 року й направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду апеляційної інстанції є незаконною та такою, що порушує його право на апеляційне оскарження. У суду не було причин для повернення апеляційної скарги з підстав відсутності його підпису на такій скарзі.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року й направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

На обґрунтування вимог касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року ОСОБА_1 ,крім посилання на відсутність правових підстав для повернення його апеляційної скарги, зазначає також, що суд апеляційної інстанції помилково постановив ухвалу про повернення апеляційної скарги суддею-доповідачем одноособово, а не колегією у складі трьох суддів, що є обов`язковою підставою для скасування цієї ухвали.

Ухвалами Верховного Суду від 21 листопада 2023 року та від 11 березня 2024 року відкрито касаційні провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У тексті касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року ОСОБА_1 , на підставі якої відкрито касаційне провадження ухвалою від 11 березня 2024 року, містяться відомості про відвід суддям Верховного Суду: Лідовцю Р. А., Синельникову Є. В., Білоконь О. В., Яремку В. В. , Грушицькому А. І. , Коротуну В. М. , Хопті С. Ф. та Шиповичу В. В. , з посиланням на те, що зазначені судді, на думку заявника, який неналежним чином підписує процесуальні документи, безпідставно повертають його касаційні скарги, залишають їх без руху.

В ухвалі Верховного Суду у складі судді Тітова М. Ю. від 22 січня 2024 року вказано, що клопотання заявника, яке міститься у касаційній скарзі, щодо відводу зазначених вище суддів не підлягає розгляду, оскільки ці судді не входять до складу колегії суддів, визначеної для розгляду касаційної скарги (згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03 січня 2024 року для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 930/771/23 визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Тітова М. Ю., суддів: Коротенка Є. В., Зайцева А. Ю.).

19 грудня 2023 року справа № 930/771/23 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року справу передано на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного судувід 28 лютого 2023 року у справі з подібними правовідносинами № 127/32270/21 (провадження

№ 61-12567ск22), а саме щодо неналежності підпису у процесуальному документі, розміщеному у лівому верхньому куті перед текстом скарги.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу суду від 21 червня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Синельникову Є. В., судді, які входять до складу суду: Грушицький А. І. , Гулько Б. І. , Крат В. І. , Луспеник Д. Д. , Фаловська І. М. , Червинська М. Є .

При розгляді касаційної скарги судді Синельников Є. В. та

Грушицький А. І. заявили про самовідвід від участі у розгляді цієї справи з метою усунення будь-яких обставин, які б могли викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості суду, а також з огляду на правове значення результатів розгляду справи, процесуальну поведінку заявника, рух справи у суді касаційної інстанції й зміст процесуальних документів. Суддя Синельников Є. В. також послався на те, що він неодноразово у судових рішеннях висловлював позицію щодо неналежності підписання заявником процесуальних документів з вчиненням підпису у лівому верхньому куті першої сторінки касаційної скарги (справи № 128/2928/22 (провадження № 61-1842ск23), № 128/2655/22 (провадження № 61-8390ск23), № 127/8793/22 (провадження № 61-9417ск23), № 128/2655/22 (провадження № 61-14157ск23), № 128/1880/23 (провадження № 61-16205ск23), № 127/8793/22 (провадження № 61-8597ск24), № 128/4753/23 (провадження № 61-2014ск24), № 128/4949/23 (провадження № 61-7306ск24), № 930/814/22 (провадження № 61-2849ск24), № 930/3288/23 (провадження № 61-4862ск24)), що можуть існувати інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених

у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відвід (самовідвід) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

У рішенні від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» Європейський суд з прав людининаголосив, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення, оскільки йдеться про довіру, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати в людей.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У своєму рішенні від 08 квітня 2010 року у справі «Фельдман проти України» (заяви № 76556/01 та 38779/04) Європейський суд з прав людинивизнав порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободнезабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Доцільність відводу судді від участі у розгляді справи у випадку, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді підтвердила і Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 04 лютого 2020 року у справі № 908/137/18 (провадження № 12-106гс19), в якій дійшла висновку, що хоч поведінка судді-доповідача й не дає жодних об`єктивних підстав вважати, що вона не є безсторонньою або що їй бракує неупередженості під час розгляду справи, однак, враховуючи значення, яке має вирішення справи № 908/137/18 для правової системи України, а також для того, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви в неупередженості судді-доповідача під час вирішення справи, клопотання про відвід судді-доповідача необхідно задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

З огляду на викладене, взявши до увагу правове значення, яке має вирішення справи об`єднаною палатою, процесуальну поведінку ОСОБА_1 , обґрунтовані мотиви заяв суддів Синельникова Є. В. та Грушицького А. І. про самовідвід та неодноразово висловлену суддею Синельниковим Є. В. позицію з правового питання, переданого на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, з метою усунення будь-яких сумнівів учасників процесу в об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи, заяви про самовідвід суддів Синельникова Є. В. та Грушицького А. І. слід задовольнити.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяви про самовідвід суддів Верховного Суду Синельникова Є. В. та

Грушицького А. І. задовольнити.

Відвести суддів Синельникова Є. В. та Грушицького А. І. від участі у розгляді касаційних скарг ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року та на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 вересня 2023 року у справі за позовомОСОБА_1 до Немирівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про стягнення моральної шкоди.

Передати цивільну справу № 930/771/23 для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Є. В. Синельников

Судді: А. І. Грушицький

Б. І. Гулько

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

І. М. Фаловська

М. Є. Червинська