Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого - судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря Шевченко К.В., представника позивача Хілько А.С., представника відповідача Богач А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди, -

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя звернувся з позовом Маловічко Григорія Анатолійовича в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди, за яким просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором оренди квартири №08/07 від 08.07.2022 року в сумі 63 000,00грн.,суму трьох процентів річних від простроченої суми за Договором оренди квартири №08/07 від 08.07.2022 року в сумі 1 129 (одна тисяча сто двадцять дев`ять) грн. 57 коп. інфляційні втрати за Договором оренди квартири №08/07 від 08.07.2022 року в сумі 852 (вісімсот п`ятдесят дві) грн. 09 коп.; неустойку за Договором оренди квартири №08/07 від 08.07.2022 року в сумі 54 000 (п`ятдесят чотири тисячі) грн. 00 коп.; штраф за Договором оренди квартири №08/07 від 08.07.2022 року в сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) грн. 00 коп. компенсацію за комунальні послуги за Договором оренди квартири №08/07 від 08.07.2022 року в сумі 17 193 (сімнадцять тисяч сто дев`яносто три) грн. 93 коп. судові витрати, посилаючись на таке.

08 липня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір оренди квартири №08/07.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язуються передати Орендареві у строкове платне користування, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування квартиру, що визначене у цьому Договорі та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату..

Відповідно до умов п. 1.2. Договору, адреса Квартири, що орендуються: АДРЕСА_1 .На виконання умов Договору 08 липня 2022 року Позивачем згідно Акту прийому-передачі квартири було передано Відповідачу визначене майно: квартира загальною площею 37,96 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.5.1. Договору, розмір місячної орендної плати складає: 9000,00 грн. (дев`ять тисяч гривень). Орендна плата за перший та останній місяці сплачується Орендарем у повному обсязі в момент підписання цього Договору на підставі Договору. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.Відповідно до умов п.5.2. Договору, орендна плата сплачується Орендарем не пізніше 10 числа кожного наступного місяця. Відповідно до умов п.5.5. Договору, вартість комунальних послуг не входить до орендної плати. Комунальні послуги (водопостачання, електроенергія, газопостачання, теплопостачання, експлуатаційні послуги і т.д.). Орендар зобов`язується сплачувати Орендодавцеві в повному обсязі. Згідно п.7.1. Договору, Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Однак, в порушення умов Договору з листопада 2022 року та на момент звернення до суду Відповідачем не сплачувалось орендна плата за квартиру, а також компенсація послуг по утриманню будинку і прибудинкової території.

Відповідно до п. 8.1. Договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору (надалі іменується «порушення Договору»), Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством.Згідно п.8.1.1. Договору, порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.Відповідно до п. 8.2. Договору, у разі, якщо на дату сплати орендної платизаборгованість Орендаря становить загалом не менше ніж 18000,00 грн, Орендар також сплачу штраф Орендодавцю у розмірі 9000,00 грн. Згідно п.10.2 Договору, строк Договору починає свій перебіг з 08.07.2022 року та закінчується 07.07.2023 року.Таким чином, огляду на вищевикладене, заборгованість за Договором складає163 175 грн (сто шістдесят три тисячі сто сімдесят п`ять ) грн. 59 коп., виходячи із розрахунку, який долучаємо до даної позовної заяви, та складається з: 63 000,00 (сума боргу) + 852,09 (інфляційне збільшення) + 1 129,57 (3%річних) + 27000,00 (штраф п.8.2) +54 000 (неустойка) + 17 193,93 компенсація послуг = 163 175,59 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.11 жовтня 2023 року Позивачем було укладено Договір про надання правової допомоги №144 з Адвокатським об`єднанням «Хілько», яке діє на підставі статуту.Розрахований розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 5 000 (грн. 00 коп. Детальній опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі додається до позовної заяви.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.10.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням від 30.11.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою суду від 06.02.2024 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2023 року скасовано, призначено судове засідання, встановлені строки для подання заяв по суті справи.

21.02.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову виходячи із такого. Так, у своєму позові, Позивач намагається стягнути з Відповідачки заборгованість з орендної плати у розмірі 63 000,00 гривень.При цьому, зазначений розрахунок здійснює за період з 12.12.2022 року по 16.10.2023 року. Проте, варто зазначити, що за Відповідачкою не може обліковуватися жодної заборгованості за Договором оренди квартири, як за вказаний період так і взагалі, оскільки оренду плату ОСОБА_3 сплачувала завжди вчасно та у повному обсязі. В контексті спірних правовідносин, зазначаємо, що як встановлено в п.4.1. Договору, строк оренди приміщення, що орендується, складає 6 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за Актом прийому-передачі. Договір оренди квартири АДРЕСА_2 був укладений 08.07.2022 року.При цьому, вказане приміщення за Актом прийому-передачі, також було передано Відповідачці 08.07.2022 року. Спираючись на зазначене, строк оренди такого приміщення закінчився 08.01.2023 року, тобто зі спливом 6 місяців. Відповідачка, завчасно повідомляла Позивача у телефонному режимі про те, аби останній прибув 08.01.2023 року для підписання Акту приймання- передачі квартири, внаслідок закінчення строку оренди та відсутності наміру у Відповідачки надалі орендувати таку квартиру. В свою чергу, Позивач також мав своїм обов`язком, навіть без будь-якого повідомлення з`явитися 08.01.2023 року, за адресою орендованої квартири, так як саме до вказаного строку квартира надавалася в оренду, аби прийняти від Відповідачки надану їй квартиру та майно в ній. Однак, внаслідок того, що саме Позивач не з`явився за адресою такої орендованої квартири для її огляду та прийняття 08.01.2023 року та оформленням актів приймання-передачі такої квартири, які до-речі вже були підготовлені ОСОБА_3 , остання у зв`язку з виїздом з даної квартири, направила Позивачу два примірники Актів приймання-передачі орендованої квартири від 08.01.2023 р. до Договору оренди квартири № 08/07 від 08.07.2022 р., разом з супровідним листом, які просила підписати та один з таких примірників направити їй на адресу: АДРЕСА_3 . В контексті даного, варто зауважити, що Відповідачка вчинила всі залежні від неї дії для передачі Позивачу орендованої квартири та майна в ній, одразу після завершення строку її оренди. Разом з тим, Позивач своїх обов`язків по прийняттю вказаної квартири відВідповідачки не дотримався з власної волі, у передбачений строк, тобто в останній день строку оренди обумовленого Договором не прибув за відповідною адресою квартири для її огляду, прийняття та підписання актів приймання-передачі, чим протиправно ухилився від взятих на себе зобов`язань та свідомо допустив ситуацію невизначеності у відносинах між Сторонами, та протиправно вважаючи, а нині доводячи, що Відповідачка продовжувала користуватися такою квартирою. факт не проживання Відповідачки у спірній квартирі після 08.01.2023 року, підтверджується:Договором найму (оренди) житла від 06.01.2023 р., з якого слідує, що з 09.01.2023 року, ОСОБА_3 заселилася вже до нового будинку, який почала винаймати за адресою: АДРЕСА_3 . Платіжними інструкціями, якими підтверджується факт оплати ОСОБА_3 новому орендодавцеві плати за найм вже нового орендованого нею будинку, показами свідків підтверджується, що відповідач виїхала з квартири 08.01.2023рКрім того, такими доказами як Платіжні інструкції, підтверджується факт оплатиВідповідачкою орендної плати за Договором оренди квартири № 08/07 від 08.07.2022р. Позивачу у період з моменту його укладення по момент закінчення строку оренди(тобто до 08.01.2023 р.).Також, Відповідачкою за домовленістю з Позивачем, в рахунок оплати орендної плати у відповідному місяці, було придбано матрац, який залишився у подальшому Позивачу. докази у їх сукупності підтверджують той факт, що Відповідачка після закінчення строку оренди квартири обумовленого п.4.1. Договором № 08/07 припинила проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та виїхала з неї, при цьому до вказаного моменту вчасно та повністю сплатила оренду плату, а відтак, не має своїм обов`язком сплачувати Позивачу будь-яку заборгованість з такої орендної плати, за період коли вона у спірній квартирі вже не проживала, а сам Позивач у відповідний строк не прибув для підписання актів приймання-передачі йому такої орендованої квартири та не підписав їх навіть після того, як ОСОБА_3 направила їх йому поштою для підписання. Окрім того, як слідує з Договору оренди квартири № 08/07 від 08.07.2022 р., Орендодавцем, нібито, є ОСОБА_1 . Проте, у відповідності до Інформаційної довідки від 23.01.2024 р., власником вказаної квартири є ОСОБА_4 . Інформацію про справжнього власника орендованої квартири, Відповідачка дізналася лише при зверненні до суду щодо перегляду заочного рішення по цій справі. Просить відмовити у позові у повному обсязі.

Представником позивача до суду подані письмові пояснення, у яких представник зазначає про безпідставність доводів відповідача і долучив договір позички №1(безоплатного користування приміщенням) від 01.01.2022 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та рахунки на сплату комунальних послуг.

Представником відповідача подано до суду заперечення на письмові пояснення, в яких зазначив, що звертаючись до суду позову позивач в якості доказів не надавав жодного Договору позички, у Договорі оренди про вказаний договір також не зазначено, що свідчить про те, що на дату укладення договору оренди квартири жодного Договору позички від 01.01.2022 року не існувало. Окрім того, Договір позички є безоплатним, тоді як укладений з відповідачем Договір оренди є відплатним, а тому ОСОБА_4 отримував грошові кошти за оренду квартири, однак не сплачував за це податки до відповідного бюджету. Також вказав, що будь-які Договори оренди за даних правовідносин мали би укладатися від імені власника квартири, а не ОСОБА_4 . Договір позички укладався на строк до 31.12.2023 року, а тому ОСОБА_1 наразі не має жодного відношення до квартири. Докази надані позивачем щодо листування у месенджері не є належними доказами, які б свідчили, що автором листування була відповідач, невідомо кому саме направлялися повідомлення, усі повідомлення залишилися непрочитаними без відповідей.

Позивач в судове засідання 16.12.2024 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач у судовому засіданні 09.09.2024 позов підтримав в повному обсязі. Вказав, що ОСОБА_3 не повідомляла йому, що має намір виїхати з квартири і він повинен прибути для прийняття квартири. Пояснив, що у вказаній квартирі до передання в оренду проживав він. Його мати проживає поверхом нижче на другому поверсі. Мати, як власник уповноважила його на здачу в оренду її квартири. Він не знав, що відповідач має намір розірвати договір оренди, ключі від квартири ОСОБА_3 йому не передавала, а тому повідомляв ОСОБА_3 у месенджері про необхідність сплати заборгованості та розірвання договору, передати ключі. Мати не підтвердила отримання ключів від ОСОБА_3 . Дійсно у договорі строк оренди до 08.01.2023 року, проте це була описка, мабуть щодо строку дії оренди в договорі 6 місяців, має бути рік, це той договір який він підписував, і вважає, що Договір оренди укладений на один рік. Щодо матрацу у квартирі то він не заперечував, в рахунок оренди пам`ятає, що про це вони спілкувалися, вони узгоджували, потім вона просто зникла, паперів щодо матрацу він не підписував. У січні 2023 він не перебував за кордоном, точно був у м. Запоріжжі. Мати була у місті у січні 2023 року і що матері віддавали ключі такого не було. У квартиру він потрапив влітку або восени, викликав майстра, який зламав замок у квартиру чеки не зберіг. Усі речі були на місці, щось було із дзеркалом, на матрац не звернув увагу. Щодо листування 31.01.2023 року з приводу ключів та розірвання договору то вважає, що відповідача не влаштували рахунки і він зрозумів, що вона вирішила просто зникнути, можливо вона і з`їхала. Відповідач мала запросити його або представника і у письмовій формі розірвати договір, додаткова угода, скласти Акт прийому передачі квартири. Він прийшов прийняти квартиру 31.01.2023 року, квартира закрита і вони не бачилися. Після цього він ще декілька разів писав відповідача. Просить позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав на підставах, які викладені у позовній заяві та просить його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 16.12.2024 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У судовому засіданні 01.07.2024 та 29.11.2024 року відповідач заперечувала у повному обсязі у задоволенні позову. Вказала, що з позивачем було укладено договір оренди на 6 місяців, вона сплачувала усі платежі на підставі договору оренди та виїхала з квартири через 6 місяців 08.01.2023 року. Про її виїзд з квартири був достеменно обізнаний позивач, вони спілкувалися, проте він не побажав у вказаний день з`явитися та скласти Акт передачі майна, а тому вона 08.01.2024 року вивезла усі свої речі з орендованої квартири на нове орендоване житлове приміщення, і не дочекавшись ОСОБА_1 замкнула двері квартири, ключі передала матері позивача ОСОБА_4 , яка як виявилося вже після заочного рішення, є власником цієї квартири, а ОСОБА_1 поштою направила Акт передачі майна для підписання. У подальшому виявилося, що вона ще щось винна ОСОБА_1 . Також вказала, що зі згоди позивача придбала матрац для ліжка, який було зараховано в рахунок орендної плати. Матрац залишився у квартирі коли вона виїхала.

Представник відповідача проти позову заперечує на підставах, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_5 , яка є жителькою будинку АДРЕСА_4 , підтвердила, що вона бачила, як ОСОБА_3 виїздила з орендованої квартири в січні 2023 року.

Свідок ОСОБА_6 , підтвердила, що допомагала сестрі переїжджати з квартири АДРЕСА_5 у січні 2023 року та підтвердила передання ОСОБА_3 08.01.2023 року ключів від квартири матері позивача, яка проживає на іншому поверсі.

Свідок ОСОБА_7 , пояснив у судовому засіданні, що допомагав ОСОБА_3 переїжджати з орендованої квартири у січні 2023 року та обізнаний про те, що з 09.01.2023 р. ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд надходить до такого висновку.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.

Судом встановлено, що 08 липня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір оренди квартири №08/07.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язуються передати Орендареві у строкове платне користування, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування квартиру, що визначене у цьому Договорі та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

Відповідно до умов п. 1.2. Договору, адреса Квартири, що орендуються: АДРЕСА_1 .

На виконання умов Договору 08 липня 2022 року Позивачем згідно Акту прийому-передачі квартири було передано Відповідачу визначене майно: квартира загальною площею 37,96 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.4.1 Договору оренди квартири № 08/07, строк оренди приміщення, що орендується, складає 6 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за Актом прийому-передачі.

Тобто, договором було обумовлено строк оренди квартири протягом 6 місяців.

Згідно п.5.1. Договору, розмір місячної орендної плати складає: 9000,00 грн. Орендна плата за перший та останній місяці сплачується Орендарем у повному обсязі в момент підписання цього Договору на підставі Договору.

Відповідно до умов п.5.2. Договору, орендна плата сплачується Орендарем не пізніше 10 числа кожного наступного місяця.

Відповідно до умов п.5.5. Договору, вартість комунальних послуг не входить до орендної плати. Комунальні послуги (водопостачання, електроенергія, газопостачання, теплопостачання, експлуатаційні послуги і т.д.). Орендар зобов`язується сплачувати Орендодавцеві в повному обсязі.

Згідно п.7.1. Договору, Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 8.1. Договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору (надалі іменується «порушення Договору»), Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством.

Згідно п.8.1.1. Договору, порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

Відповідно до п. 8.2. Договору, у разі, якщо на дату сплати орендної платизаборгованість Орендаря становить загалом не менше ніж 18000,00 грн.(вісімнадцять тисяч гривень), Орендар також сплачу штраф Орендодавцю у розмірі 9000,00 грн. (дев`ять тисяч гривень).

Згідно п.10.2 Договору, строк Договору починає свій перебіг з 08.07.2022 року та закінчується 07.07.2023 року.

31.01.2023 року позивач направляв претензію відповідачеві з вимогою сплати заборгованість за договором оренди квартири №08/07 від 08.07.2022 року в сумі 38346,22 грн.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди).

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

У відповідності до ч.1 ст.810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно ч.1 ст.821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.

Як встановлено в п.4.1. Договору, строк оренди приміщення, що орендується, складає 6 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за Актом прийому-передачі.

Договір оренди квартири АДРЕСА_2 був укладений 08.07.2022 року. При цьому, вказане приміщення за Актом прийому-передачі, також було передано Відповідачці 08.07.2022 року, що не заперечується і позивачем.

З огляду на зазначене, строк оренди такого приміщення закінчився 08.01.2023 року, тобто зі спливом 6 місяців.

Частиною 1 ст.785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Позивачем не спростовані належними доказами ті обставини, що відповідач повідомляла Позивача у телефонному режимі про те аби останній прибув 08.01.2023 року для підписання Акту приймання- передачі квартири, внаслідок закінчення строку оренди та відсутності наміру у Відповідачки надалі орендувати таку квартиру.

Позивач також мав своїм обов`язком, навіть без будь-якого повідомлення з`явитися 08.01.2023 року, за адресою орендованої квартири, так як саме до вказаного строку квартира надавалася в оренду, аби прийняти від Відповідачки надану їй квартиру та майно в ній.

Однак, внаслідок того, що саме Позивач не з`явився за адресою такої орендованої квартири для її огляду та прийняття 08.01.2023 року та оформленням актів приймання-передачі такої квартири, які були підготовлені ОСОБА_3 , остання у зв`язку з виїздом з даної квартири, направила Позивачу два примірники Актів приймання-передачі орендованої квартири від 08.01.2023 р. до Договору оренди квартири № 08/07 від 08.07.2022 р., разом з супровідним листом, які просила підписати та один з таких примірників направити їй на адресу: АДРЕСА_3 . (докази направлення наявні в матеріалах справи).

Таким чином, на думку суду, ОСОБА_3 вчинила всі залежні від неї дії для передачі Позивачу орендованої квартири та майна в ній, одразу після завершення строку її оренди, визначеної Договором оренди, 08.01.2023 року.

Разом з тим, Позивач своїх обов`язків по прийняттю вказаної квартири від Відповідачки не дотримався з власної волі, у передбачений строк, тобто в останній день строку оренди обумовленого Договором не прибув за відповідною адресою квартири для її огляду, прийняття та підписання актів приймання-передачі, чим ухилився від взятих на себе зобов`язань та свідомо допустив ситуацію невизначеності у відносинах між Сторонами, та доводячи, що Відповідачка продовжувала користуватися такою квартирою.

Як слідує з положень ч.4 ст.612 ЦК України, прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

При цьому, згідно ч.1 ст.613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Таким чином, не підписання Актів приймання-передачі квартири за адресою АДРЕСА_1 , які б офіційно підтверджували момент передачі Позивачу з боку Відповідачки орендованої квартири відбулося саме внаслідок прострочення кредитора, тобто Позивача, який ухилився від їх підписання та не з`явився за адресою для прийняття квартири.

З наведених підстав, Відповідачка не може нести тягар наслідків у вигляді сплати орендної плати за квартиру, в якій після завершення строку її оренди, визначеного Договором, не проживала.

Факт не проживання Відповідачки у спірній квартирі після 08.01.2023 року, підтверджується Договором найму (оренди) житла від 06.01.2023 р., з якого слідує, що з 09.01.2023 року, ОСОБА_3 заселилася вже до нового будинку, який почала винаймати за адресою: АДРЕСА_3 , Платіжними інструкціями, якими підтверджується факт оплати ОСОБА_3 новому орендодавцеві плати за найм вже нового орендованого нею будинку, поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які є належними і допустимими доказами у цій справі.

Такими доказами як Платіжні інструкції, підтверджується факт оплати Відповідачкою орендної плати за Договором оренди квартири № 08/07 від 08.07.2022 р. Позивачу у період з моменту його укладення по момент закінчення строку оренди (тобто до 08.01.2023 р.). Відповідачем за домовленістю з Позивачем, в рахунок оплати орендної плати у відповідному місяці, було придбано матрац, який залишився у подальшому Позивачу, чого Позивачем у судовому засіданні не спростовано.

Вказані докази у їх сукупності підтверджують той факт, що ОСОБА_3 після закінчення строку оренди квартири обумовленого п.4.1. Договором № 08/07 припинила проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та виїхала з неї, при цьому до вказаного моменту вчасно та повністю сплатила оренду плату, а відтак, не має своїм обов`язком сплачувати Позивачу будь-яку заборгованість з такої орендної плати, за період коли вона у спірній квартирі вже не проживала, а сам Позивач у відповідний строк не прибув для підписання актів приймання-передачі йому такої орендованої квартири та не підписав їх навіть після того, як ОСОБА_3 направила їх йому поштою для підписання.

При цьому суд зазначає, що Позивач обґрунтовує свої вимоги строком дії Договору, а не строком самої оренди квартири, що визначений в такому Договорі. Позивач у судовому засіданні зазначив, що дійсно строк оренди до 08.01.2023 року, проте він помилково вказав такий строк дії оренди в договорі, який використовує для оренди по іншим договорам з господарюючими суб`єктами, а вважає, що Договір оренди укладений на один рік.

Суд зазначає, що строк оренди приміщення та строк дії договору, так як вказані правові категорії є різними за своїм значенням та наслідками.

Так, під строком оренди приміщення, варто розуміти період у часі, коли відповідне приміщення, в даному випадку квартира АДРЕСА_5 може використовуватися Орендарем для проживання в ньому, після завершення якого вона підлягає звільненню.

Саме такий строк (6 місяці), тобто строк оренди приміщення, обидві сторони визначили у п.4.1. Договору оренди квартири № 08/07 від 08.07.2022 р.і саме за строк оренди приміщення встановлюється орендна плата, а не за строк дії Договору, так як строк дії договору в більшості своїх випадків може бути ширшим за строк оренди приміщення, так як враховує в собі і час протягом якого сторони можуть вирішувати відповідні спори, домовлятися про пролонгацію окремих його положень, укладати до нього додаткові угоди, тощо.

Законодавець вказує на те, що договором оренди встановлюється строк, на який житло передається в користування та володіння. А тому цілком логічно вважати, що поняття строк оренди означає саме той строк, упродовж якого орендар здійснює користування та володіння житлом. Сутність же орендної плати полягає у тому, що грошові кошти сплачуються за фактичне користування квартирою та протягом встановленого строку оренди.

Окрім того, в обґрунтування заявлених вимог позивачем долучено Акт звіряння взаємних розрахунків за період: липень 2022 липень 2023 р., за яким за ОСОБА_3 обліковується заборгованість у розмірі 80 252,19 грн.

Однак, вказаний документ не є належним доказом, оскільки він не містить посилань, на підставі яких рахунків або ж документів формувалися відповідні суми, що відображені в ньому, тобто в графі документ зазначено як «продаж», проте, що саме та чого саме, невідомо; такий Акт звіряння не містить підпису ОСОБА_3 , що виключає його як належно погоджений документ, так як звірка взаємних розрахунків має проводитися з урахуванням даних обох сторін, які їх проводять та підписують; відсутні будь-які докази про те, що такий Акт направлявся Відповідачці для відома.

Докази надані позивачем щодо листування у месенджері не є належними доказами, які б свідчили, що автором листування була саме відповідач, невідомо кому саме направлялися повідомлення, усі повідомлення залишилися непрочитаними без відповідей.

Суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Подібні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23).

З огляду на вищенаведене, нарахування орендної плати після 08.01.2023 р. є необґрунтованим, а відтак, зазначені суми не можуть покладатися в основу розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, а оскільки стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідною вимогою від стягнення основної заборгованості та не може існувати окремо від неї, і внаслідок відсутності підстав для стягнення основної заборгованості відсутні підстави і для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до п.8.1.2. Договору, Сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення Договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Договору.

Відповідно до ч.2 ст.785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Отже, відповідальність у вигляді неустойки в частині спірних відносин, виникає для наймача лише тоді, якщо він не передає майно орендодавцеві та продовжує ним користуватися.

Разом з тим, встановлено, що Відповідачка після закінчення строку оренди приміщення, який передбачений п.4.1. Договору оренди квартири АДРЕСА_2 , а саме 08.01.2023 року, склала Акт приймання-передачі квартири та чекала на Позивача, який повинен був з`явитися для його підписання.

Проте, у зв`язку з неявкою Позивача у вказану дату, наступного дня направила його засобами поштового зв`язку Позивачу. Таким чином, Відповідачка вчинила всіх залежних від неї дій та заходів, які вона могла вчинити за даних спірних правовідносин для передачі орендованої квартири та майна в ній Позивачу, з огляду на що, до ОСОБА_3 не застосовуються положення ч.2 ст.785 ЦК України, а відтак, позовна вимога про стягнення з неї неустойки у розмірі 54 000,00 грн. задоволенню не підлягає.

Пунктом 8.2. Договору визначено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість Орендаря становить загалом не менше ніж 18 000,00 грн., Орендар також сплачуєш штраф Орендодавцю у розмірі 9 000,00 грн.

Разом із тим, Позивачем не доведено, що станом на 08.01.2023 р., тобто на день закінчення строку оренди приміщення, обліковується заборгованість у розмірі 18 000,00 грн. І оскільки після 08.01.2023 р. орендна плата ОСОБА_3 нараховуватися не могла, то відповідно і штрафи на такі суми нараховуватися не можуть, а то ці вимоги також не підлягають задоволенню.

Крім того, за загальним правилом, штрафом є разовий платіж, який особа сплачує внаслідок порушення нею грошового зобов`язання. Натомість у спірних правовідносинах, Позивач здійснює нарахування штрафу кожні 2 місяці, що не відповідає його суті.

Щодо компенсації за комунальні послуги у Договорі оренди квартири № 08/07 від 08.07.2022 р. не було погоджено фіксованого розміру плати за комунальні послуги або ж методики її нарахування. Крім того, ОСОБА_3 з 08.01.2023 року, припинила проживати за адресою орендованої квартири, що підтверджується наведеними попередньо обставинами та доказами, а відтак нарахування суми комунальних послуг за період з січня по липень 2023 року або за будь-які інші періоди є безпідставним, так як вона не могла користуватися даними комунальними послугами та бути їх споживачем.

При цьому суд також враховує, що з матеріалів справи встановлено, що власником вказаної квартири у відповідності до Інформаційної довідки від 23.01.2024 р., є ОСОБА_4 , доказів понесення витрат на комунальні послуги позивачем не надано, долучений позивачем Акт звірки взаємних розрахунків є неналежним доказом, оскільки не підписаний сторонами, тягар утримання майна відповідно до ст. 322 ЦК України лежить на його власникові, яким ОСОБА_1 не є, всі питання щодо комунальних платежів, тощо мають вирішуватися виключно власником майна, так як саме він має обов`язок їх нести, а відтак і вирішувати, з кого їх потім стягувати та у якому розмірі, власинк таких вимог не висувала, а тому вказані вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Щодо доводів відповідача про неналежного позивача, а саме відсутність у ОСОБА_1 повноважень на передачу такої квартири за адресою: АДРЕСА_1 Відповідачці в оренду, оскільки він не є власником такої квартири, а також в нього відсутні будь-які уповноваження (довіреності) від діючого власника щодо розпорядження її квартирою та укладення будь-яких договорів оренди щодо неї, то суд зазначає таке.

Правове регулювання договорів оренди житлових приміщень в Україні встановлене у главах 58 «Найм (оренда)» та 59 «Найм (оренда) житла» Цивільного кодексу України. При цьому вимоги глави 59 цього Кодексу стосуються договорів найму (оренди) приміщень, які мають чітко визначене цільове призначення для проживання. Тому при укладенні договору найму (оренди) житла слід керуватися положеннями глави 59 ЦК, які є спеціальними щодо положень глави 58 ЦК.

Відповідно до ст. 761 ЦК України наймодавцями в договорі майнового найму (оренди) можуть бути (1) власники майна, (2) особи, які мають майнові права, а також (3) особи, уповноважені на укладення договору майнового найму.

Отже, вказана норма допускає випадки, коли наймодавцем може бути не власник майна, а інша особа. Така особа має бути уповноважена на укладення договорів найму. Відповідні повноваження не власнику можуть бути надані а) законом, б) самим власником. Якщо повноваження здавати майно в найм не випливає із закону, наймодавець повинен мати спеціальне уповноваження власника здавати його майно в оренду. Такі повноваження особи, яка не є власником речі, здавати її в найм можуть бути закріплені, наприклад, договором. При цьому в вищезазначених договорах мова повинна йти про повноваження невласника здавати майно в оренду від власного імені, а не від імені власника речі, як це можливо, наприклад, у відносинах представництва.

До договорів позички застосовуються ті самі правила, що й до договорів оренди (ч.3 ст.827 Цивільного кодексу України). А це означає, що майно, отримане за договором позички, можна передати в оренду чи суборенду за згодою власника.

Так, позивачем не заперечується і встановлено судом власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 . При цьому, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 в якості доказів не надавав Договору позички, у Договорі оренди про вказаний договір також не зазначено.

Під час судового розгляду до матеріалів письмових пояснень позивачем було долучено Договір позички від 01.01.2022 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , предметом якого є передання користувачу ОСОБА_1 у безоплатне тимчасове володіння і користування об`єкт нерухомого майна: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 і згідно вказаного Договору у п. 2.3 зазначено, що Позичкодавець підтвердив згоду на передачу приміщення в оренду третім особам.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо несвоєчасності надання до суду вказаного Договору позички, проте з огляду на ті обставини, що відсутні відомості про визнання вказаного Договору позички недійсним чи його розірвання, не оспорювання ОСОБА_3 договору оренди житла укладеного з ОСОБА_1 від 08.07.2022 року, у тому числі і у цьому провадженні шляхом подання зустрічної позовної заяви, і тих обставин, що договір оренди не визнавався недійсним в цілому або в будь-якій його частині, а тому діяв та ніс певні обов`язки та права для сторін договору, виконувався сторонами, виходячи із презумпції правомірності правочину та вимог ст. ст 204,628 ЦК України, суд дійшов висновку що ОСОБА_1 є належним позивачем щодо заявленого позову, як особа яка мала відповідні передані власником повноваження здавати житло в оренду.

Договір позички укладався на строк до 31.12.2023 року, і ОСОБА_1 станом на час звернення до суду 20.10.2023 року мав повноваження на звернення до суду щодо стягнення заборгованості за договором оренди укладеним ним з відповідачем зі згоди власника майна, а відповідачем не було надано доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_4 не давала своєї згоди на передання в оренду належного їй житлового приміщення.

Посилаючись на відсутність у відповідача права власності на предмет договору, відповідач не зазначила, які її права, свободи чи законні інтереси порушено внаслідок укладення договору, оренда за яким фактично припинила свою дію 08.01.2023 року. Не встановлено таких порушень і під час судового розгляду.

Твердження відповідача щодо необґрунтованого отримання ОСОБА_1 доходів від оренди майна без сплати податків до відповідного бюджету не входять у предмет доказування у даній справі.

Посилання відповідача щодо того, що Договір оренди мав укладатися від імені та в інтересах власника квартири не заслуговують на увагу, оскільки власник квартири та користувач за Договором позички не перебували у відносинах представництва, а тому позивач міг здавати позичене майно в оренду від власного імені, а не від імені власника квартири.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та про необхідність відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до приписів статті 141 ЦПК України відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268,273,274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У позові ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено протягом п`яти днів з урахуванням вихідних днів 23.12.2024 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова