Справа № 523/5465/24
Провадження №2-о/523/271/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2024 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса поживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Міністерство освіти і науки України (адреса: 01135, м. Київ, пр. Берестейський, 10) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса поживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Міністерство освіти і науки України (адреса: 01135, м. Київ, пр. Берестейський, 10) про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ст. 187 ЦПК України регламентує дії судді перед вирішенням питання про відкриття провадження у справі, в тому числі суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

Відповідно до ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Встановленим місцем проживання особи є її встановлена адреса реєстрації.

Судом виконано запит про встановлення інформації про реєстрацію місця проживання заявника до Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді №527373 від 04 квітня 2024 року, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В даному заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься до Пересипського району м. Одеси.

На підтвердження територіальної підсудності справи Суворовському районному суду м. Одеси, заявником надана довідка про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно яких фактичним місцем проживання/перебування заявника зазначена адреса: АДРЕСА_3 .

Проте, відповідно до законодавства України довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування, знаходження) фізичної особи.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (зі змінами та доповненнями) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до ч.ч.3 1 ст. 1 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 № 1706-VІІ внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.4 вказаного Закону довідкою про взяття на облік підтверджується факт внутрішнього переміщення особи.

Форма довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 № 509.

Відповідно до п.1 вказаної Постанови довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з п.9 Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 (в редакції, яка була чинна до 15.08.2017 включно), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Проте, 09.08.2017 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 579 «Про внесення зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання», якою внесено зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи». Вказана постанова набрала з чинності з 16.08.2017.

Отже, з 16.08.2017 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

На це звернув увагу судів Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі № 826/319/17 (п.42, п.43), вказавши, що відповідно до п. 3 Порядку у заяві про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зазначається адреса фактичного проживання, повідомлена цією особою. Зазначена інформація має облікове значення і не свідчить про наявність правових підстав Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (на відміну від документу, до якого вносяться відомості про місце проживання - в контексті Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207) не посвідчує право користування житлом за адресою, зазначеною у цій довідці.

Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №27/0/38-14 від 02.09.2014 року територіальну підсудність, зокрема, Свердловського міського суду Луганської області визначено Біловодському районному суду Луганської області.

Крім того, діяльність Біловодського районного суду Луганської області було призупинено у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя через проведення бойових дій, що відбувалися в районі розташування суду, та подальшої тимчасової окупації російською федерацією територій України. На сьогоднішній день роботу вказаних судів не відновлено.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 року №1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Біловодського районного суду Луганської області на Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст. 378 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд вважає необхідним передати справу для розгляду за підсудністю до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області.

На підставі викладеного і керуючись ст.31, 258-260, 354, 376 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Передати цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса поживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Міністерство освіти і науки України (адреса: 01135, м. Київ, пр. Берестейський, 10) про встановлення факту, що має юридичне значення, на розгляд Першотравенському міському суду Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя