(2/199/1233/24)
17 травня 2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі
головуючого судді Богун О.О.,
при секретареві Буточкіній М.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, -
29 січня 2024 року з Індустріального районного суду міста Дніпропетровська до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про стягнення з ОСОБА_1 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становитьь 15 549,21 доларів США.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» 04.04.2008 року було укладено Кредитний договір №804514/ФЛ, на підставі якого ПАТ КБ «Надра» надав відповідачу кредитні кошти на суму 177 227,20 доларів США. У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за кредитним договором ПАТ КБ «Надра» звернулося до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом про стягнення з відповідача заборгованості. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19.04.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 334 579, 92 доларів США.
24.04.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено Договір №GL3N216953 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрований у реєстрі за №283. Згідно умов вказаного договору право вимоги за кредитним договором №804514/ФЛ від 04.04.2008 перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18.01.2023 замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на нового кредитора ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Вищевказане рішення суду про стягнення заборгованості не виконано дотепер. Відтак позивач вважає, що кредитор має право на отримання інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02.10.2020 по 01.10.2023. Відповідно до розрахунку 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 25.02.2019 по 24.02.2022 розміри нарахованих 3% річних річних складає 15 549, 21 доларів США, а також судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу.
Ухвалою суду від 02 лютого 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила.
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» 04.04.2008 року було укладено Кредитний договір №804514/ФЛ, на підставі якого ПАТ КБ «Надра» надав відповідачу кредитні кошти на суму 177 227,20 доларів США (а.с.21-23).
Оскільки у передбачені договором строки позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував тому утворилась заборгованість.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19.04.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 334 579, 92 доларів США (а.с.10-14)

24.04.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено Договір №GL3N216953 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрований у реєстрі за №283. Згідно умов вказаного договору право вимоги за кредитним договором №804514/ФЛ від 04.04.2008 перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП»(а.с.16-19).

Серед інших прав, зазначеним вище договором передано від ПАТ "КБ "Надра" до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» права кредитора за кредитним договором №804514/ФЛ від 04.04.2008 року, який був укладений з ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першоїстатті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбаченихстаттею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зістаттею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» перейшло право вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до божника ОСОБА_1 за кредитним договором №804514/ФЛ від 04.04.2008 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18.01.2023 замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на нового кредитора ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (а.с.14-16).

Позивач просить стягнути з відповідача 3 відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 25 лютого 2019 року по 24 лютого 2022 року у розмірі 15 549, 21 доларів США (а. с.24).

Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено про невиконання відповідачем рішення суду.

Судом також встановлено, що рішення суду до тепер не виконане.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - "Позика", якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Частиною 2ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що дійсно, ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів з боржника або звернення кредитора за заявою про примусове виконання рішення суду до органів державної виконавчої служби не виключає відповідальність боржника за порушення строків розрахунку за грошовим зобов`язанням, передбаченуст. 625 ЦК України.

Однак, позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19.04.2016 року по справі №201/1880/14-ц на теперішній час відповідачем не виконано та заборгованість за кредитним договором №804514/ФЛ від 04.04.2008 року в повному обсязі не погашена.

Крім цього, відсутні підтвердження, що позивачем, або первісним стягувачем, вчинялися будь-які дії щодо пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19.04.2016 року до виконання. Відсутні дані, що боржник мав у передбаченому законом порядку можливість виконати судове рішення у добровільному порядку і не виконав його у такий спосіб. Немає доказів, що такий тривалий термін порушення грошового зобов`язання був допущений з вини боржника.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст.12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Ващенко проти України" (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Також у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 Рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011 р., заява N 21037/05; п. 75 Рішення ЄСПЛ у справі "Огороднік проти України" від 05.05.2015 р., заява N 29644/10; п. 52 Рішення ЄСПЛ у справі "Єрохіна проти України" від 15.02.2013 р., заява N 12167/04).

Позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів в порядку ст. ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Надані позивачем докази не є належними (ст. 77 ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, на підставі наданих суду доказів (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) відсутні підстави для задоволення позову в обраний позивачем спосіб (ст. 16 ЦК).

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких доказів у справі щодо порушень прав позивача відповідачем, до якого пред`являються позовні вимоги, суд доходить висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" відмовлено, то судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 525,526,549,550,599,610,611,612,625,626,628,631,1048,1050,1054ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Богун