Справа № 461/6454/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

24 грудня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі головуючого судді Колодяжного С.Ю., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Підодвірного Тараса Івановича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04.12.2024 року позовні вимоги ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ»задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №Z06.00205.004232486 від 17.08.2018 року у розмірі 38213,22 грн., яка складається з: 15155 грн. заборгованість за тілом кредита, 20184,66 грн. заборгованість за процентами, 2321,68 грн. інфляційні втрати, 551,88 грн три проценти річних, нарахованих у порядку ст.625 ЦК України; в решті позову відмовлено.

12.12.2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Підодвірний Т.І. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив здійснити розподіл судових витрат відповідно до вимог чинного законодавства.

В обгрунтування заяви посилається на те, що під час прийняття рішення судом не вирішене питання відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу. Всі документи було направлено до суду разом із заявою по суті справи, у зв`язку з чим він просить задовольнити його заяву та ухвалити додаткове рішення суду.

Відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України вбачається, що виклик сторін у справі для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим.

З огляду на це, суд вважає за можливе провести розгляд заяви представника відповідача без виклику сторін та відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши доводи заяви та докази на підтвердження таких, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі (пункт 3 частини 1 статті 270 ЦПК України).

За загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі, процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема, розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

З наведеного вбачається, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04.12.2024 року позов задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №Z06.00205.004232486 від 17.08.2018 року у розмірі 38213,22 грн., яка складається з: 15155 грн. заборгованість за тілом кредита, 20184,66 грн. заборгованість за процентами, 2321,68 грн. інфляційні втрати, 551,88 грн три проценти річних, нарахованих у порядку ст. 625 ЦК України. В решті позову відмовлено.

Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» 1726,44 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору та 2000 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 3726,44 грн. судових витрат.

В мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З аналізу вказаної норми вбачається, що під час ухвалення судового рішення по справі суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні.

Враховуючи те, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04.12.2024 року вже було вирішено питання про розподіл судових витрат із врахуванням положень ч.10 ст.141 ЦПК України, а саме ОСОБА_1 зобов`язано сплатити ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» різницю судових витрат, тому відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.270 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволеннізаяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Підодвірного Тараса Івановича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складання до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний