РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року

м. Рівне

Справа № 570/5193/23

Провадження № 22-ц/4815/581/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач - Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2023 року у складі судді Кушнір Н. В., постановлене в м. Рівне о 14 годині 05 хвилин, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувало, що внаслідок ДТП, яке сталося 15.08.2023 року по вул.Святопокровській у смт.Гостомель Київської області за участю автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «KIA Rio», д.н. НОМЕР_2 транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Вина відповідача встановлена постановою Ірпінського міського суду Київської області у справі №?367/6506/23 від 11.09.2023 року. Автомобіль «KIA Rio», д.н. НОМЕР_2 , забезпечений ТДВ «Експрес Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів N? 207.20.000010/315 від 15.05.2023р.; діє з 19.05.2023р. по 18.05.2024р. і позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль в розмірі 89 516,19 грн.. Цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована. Покликаючись на положення ст. 1191 ЦК України, якою встановлено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Просило стягнути з відповідача на свою користь 89 516,19 грн. та судові витрати у справі.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2023 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» 89 516 грн. 19 коп. страхового відшкодування в порядку суброгації, а також 2 684 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст.27 Закону України «Про страхування», згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, та обґрунтоване належними і достовірними доказами на підтвердження того, що матеріальний збиток власнику автомобіля «KIA Rio», д.н. НОМЕР_2 , був виплачений позивачем як страхувальником, у зв`язку з чим він набув права звернення до винної особи - відповідача ОСОБА_1 - про стягнення виплаченого відшкодування в порядку суброгації.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі вказує на те, що позивач, не надавши копії фото, які очевидно би спростували заявлені позовні вимоги, умисно заводить суд в оману, оскільки на них зафіксовано, що пошкодження автомобіля «КІА Rio» д.н. НОМЕР_2 при ДТП 15.08.2023 року були незначні. Звертає увагу, що ОСОБА_2 , який подав заяву на виплату, не є страхувальником згідно наданого позивачем договору, а страхувальник «Таскомбанк» із аявою про виплату страхового відшкодування з приводу ДТП, що трапилося 15.08.2023 року з автомобілем «KIA Rio» д.н. НОМЕР_2 не звертався взагалі, тому будь-які виплати є безпідставні, неправомірні та незаконні. Зазначає, що у рахунку-фактурі №000005521 від 22 серпня 2023 року замовником робіт є Приватне підприємство «Альянс краси», яке не є стороною договору страхування. Додає, що позивач подав до суду платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 31 серпня 2023 року, хоча термін оплати вказаний до 22.08.2023 року, тобто, якщо оплата і була проведена, то не згідно з вказаним рахунком-фактурою. Стверджує, що з метою приховання реальних незначних пошкоджень автомобіля «KIA Rio» 15.08.2023 року та внесення до акту огляду неіснуючих серйозних пошкоджень, огляд проведений без його, відповідача, участі, акт огляду від 17.08.2023 року ніким не підписаний, а тому не має юридичної сили. У п.1,2,3,7 «Назви деталей та опис пошкоджень» є примітка «Не пост.» (не постраждав), що свідчить про цілісність цих деталей, а отже безпідставність оплати їх ремонту чи відновлення. Зазначає, що в матеріалах справи містяться власноручно написані 15.08.2023 року пояснення ОСОБА_2 з її підписом, і такий же підпис - на схемі ДТП. Наполягає, що ці підписи відрізняються від підпису ОСОБА_2 на заяві про виплату страхового відшкодування та підпису в акті огляду транспортного засобу, а тому є сумніви щодо їх ідентичності, у зв`язку з чим просить призначити у справі почеркознавчу експертизу. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, а також вирішити питання судових витрат.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 15.08.2023 о 15:50 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Святопокровська у смт.Гостомель Київської області скоїв зіткнення з автомобілем KIA Rio, д.н. НОМЕР_2 , № шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 , 2021, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Вина відповідача встановлена постановою Ірпінського міського суду Київської області у справі №?367/6506/23 від 11.09.202.

Автомобіль KIA Rio, д.н. НОМЕР_2 , №? шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 , 2021, забезпечений ТДВ «Експрес Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів N? 207.20.000010/315 від 15.05.2023р.; діє з 19.05.2023р. по 18.05.2024р..

Згідно з страховим актом №?3.23.03349 розмір страхового відшкодування становить 89 516,19 грн.

Відповідно до умов договору добровільного майнового страхування ТДВ «Експрес Страхування» здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль в розмірі 89 516,19 грн..

Цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована.

Звертаючись до суду з цим позовом, Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» доводило, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль в розмірі 89 516,19 грн., а тому, у відповідності до ст. 1191 ЦК України, як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до положень ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у правовідносинах суброгації відбувається лише заміна кредитора: право вимоги передається (переходить) від страхувальника (якого ще називають вигодонабувачем, первісним кредитором, потерпілим) до страховика - нового кредитора, який в подальшому замість страхувальника і буде пред`являти право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Така заміна відбувається на підставі закону, в момент виплати страховиком страхового відшкодування страхувальнику. Тому нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки у таких правовідносинах зберігається те зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування.

Отже, у відносинах суброгації страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні, а особа, яка завдала шкоди, - його боржником. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Під час виплати страховиком страхувальнику страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування відбувається заміна кредитора, і, як наслідок, у страховика виникає право вимоги до відповідальної особи щодо відшкодування йому завданої шкоди у порядку суброгації.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17 (провадження №12-134гс18).

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Отже, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» просило стягнути з винної у ДТП особи - ОСОБА_1 - те страхове відшкодування, яке було виплачене ним на виконання договору добровільного страхування транспортного засобу страхувальнику.

Виходячи з того, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, він набув прав кредитора. Потерпілий скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав відшкодування з врахуванням вказаних положень Закону.

Доводи апелянта про те, що обсяг пошкоджень та розмір збитків визначений, на його думку, неправильно та усунення його від права надавати докази щодо розміру збитків, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки відповідачем протягом розгляду справи не було вчинено дій, спрямованих на визначення розміру збитків, зокрема шляхом проведення товарознавчої експертизи, та не надано доказів на спростування заявленого позивачем розміру завданого збитку.

Викладені у апеляційній скарзі доводи ОСОБА_3 щодо здійснення позивачем виплати страхового відшкодування на підставі заяви водія ОСОБА_2 , а не сторони договору АТ «Таскомбанк», апеляційним судом відхиляються. Так, процедура виплати страхового відшкодування згідно Договору добровільного страхування узгодженаСтраховиком і Страхувальником. Позивач як Страховик, приймає рішення про виплату страхового відшкодування керуючись положеннями закону та договором. ОСОБА_1 є винною особою, що підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили, завдав збитків Страхувальнику, а факт вини створює для нього обов`язок виплатити розмір заподіяних збитків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з метою встановлення належності підпису ОСОБА_2 у її поясненнях, на схемі ДТП, на заяві про виплату страхового відшкодування та в акті огляду транспортного засобу.

Заявлене клопотання не підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, у суді першої інстанції відповідачем не заявлялося клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, хоча таку процесуальну можливість він мав, заявляючи клопотання та подаючи заяви. Зокрема, у заяві від 21.11.2023 року про відкладення розгляду справи відповідач зазначив про свій намір заявити в майбутньому клопотання про призначення почеркознавчої експертизи після надходження до суду витребовуваних матеріалів (а.с. 73), однак із Акту на звороті, який складений секретарем судового засідання Рівненського районного суду Рівненської області Кухарчук Н. встановлено, що така заява надійшла на електронну пошту суду без накладення цифрового електронного підпису, а тому не може розцінюватися апеляційним судом як доказ заявлення апелянтом відповідного клопотання.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Оцінюючи обставини справи в сукупності та взаємозв`язку із нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на те, що обов`язок ОСОБА_1 відшкодувати в порядку суброгації позивачу Товариству з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» підтверджений належними, достатніми та достовірними доказами. Оскаржуване рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2023 року залишити без зміни.

Поновити дію рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 червня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.