УХВАЛА

05 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 158/2770/20

провадження № 61-3913ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сорокопуда Миколи Олександровича на додаткове рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 січня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року у справі ОСОБА_1

до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сорокопуд М. О., шляхом формування документа у системі «Електронний суд», звернувся

до Верховного Суду із касаційною скаргою на додаткове рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 січня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року у цій справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Верховним Судом

та підлягає поверненню з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа,

а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво)

та (або) через представника.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру

та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами,

до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні

та за її межами.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру

та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом

та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро

або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті

26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі - Положення), з подальшими змінами, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Пунктом 9 Положення передбачено, що ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).

Змістом пункту 11 Положення встановлено, що ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Пунктом 12 Положення передбачено перелік реквізитів, які має містити ордер

на надання правничої (правової) допомоги.

Відповідно до пункту 12.9 Положення ордер має містити дату його видачі.

На підтвердження своїх повноважень представляти інтереси ОСОБА_1

у суді касаційної інстанції, адвокатом Сорокопудом М. О. до матеріалів касаційної скарги додано ордер від 16 березня 20___ року серія АС № 1087903.

Зі змісту останнього вбачається, що він не містить всі обов`язкові реквізити, передбачені пунктом 12 Положення.

Зокрема, ордер не містить дати його видачі, зокрема року видачі ордеру.

Відповідно, ордер не містить реквізитів, які має містити ордер на надання правничої (правової) допомоги, а тому Верховний Суд доходить до висновку,

що з урахуванням змісту пункту 11 Положення, ордер, доданий адвокатом

Сорокопудом М. О. до касаційної скарги не є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта, зокрема на звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою на судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої

не зазначено.

Оскільки до касаційної скарги, підписаної Сорокопудом М. О. , як представником ОСОБА_1 , у порушення вимог частини третьої статті 392 ЦПК України

не додано документів, що підтверджують повноваження адвоката

Сорокопуда М. О. представляти інтереси ОСОБА_1 в суді касаційної інстанції, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, відповідно вона підлягає поверненню заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для

її повернення.

Керуючись статтями 260, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сорокопуда Миколи Олександровича на додаткове рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 січня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк