Справа № 275/614/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

при секретарі с/з Марієвській Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Брусилів у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Перший Українській Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № від 06.09.2022 в сумі 108 877, 36 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2 422, 4 грн., в обґрунтування позовних вимоги зазначивши наступне. Так, 06 вересня 2022 року між сторонами укладено кредитний договір № шляхом оформлення заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту складає 93 760, 35 грн. Строк кредиту 24 місяці.

АТ «ПУМБ» виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит у сумі 93 760, 35 грн. ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитом належним чином не виконала.

У зв`язку з викладеним АТ «ПУМБ» просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість на загальну суму 108 877, 36 грн. з яких: 89 853, 77 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11, 53 грн. - заборгованість за процентами, 19 012, 06 грн. заборгованість за комісією, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422, 4 грн.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 травня 2024 року у вказаній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Цокало Т.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву АТ «ПУМБ», згідно якого відповідачка погоджується та визнає, що заборгованість в розмірі 89 853, 77 грн. за тілом кредиту та 11, 53 грн. за процентами по укладеному між нею та позивачем кредитному договору № від 06.09.2022 нарахована позивачем правомірно та підлягає стягненню на його користь. При цьому представник відповідачки вважає, що комісія за вказаним кредитним договором нараховувалась позивачем неправомірно, оскільки за умовами укладеного кредитного договору комісію встановлено за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання тощо. Тоді як ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків ( за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. При цьому відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, представник відповідачки вважає, що оскільки позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Просила у стягненні заборгованості за комісією в сумі 19 012, 06 грн. відмовити та стягнути з позивача понесені відповідачкою витрати на правничу допомогу в розмірі 7 500 грн.

Від представника позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем, оскільки докази її понесення надані не у повному обсязі, а саме відсутні докази сплати відповідачем вартості послуг адвоката, у договорі про надання правової допомоги відсутні відомості щодо визначення вартості послуг та механізму їх визначення, відсутнє документальне підтвердження вартості послуг в розмірі 7 500 грн. Крім того, представник позивача вважає, що зазначена справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що процесуальні документи в даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг дослідження доказів є невеликим. Просив зменшити розмір відшкодування витрат на правничу допомогу до 3 000 грн.

Представник позивача АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Цокало Т.М. в судове засідання також не з`явились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, в якій представник відповідачки просив прийняти від ОСОБА_1 заяву про часткове визнання позову, здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволенню позовних вимог та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 всі понесені судові витрати.

Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, прийшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 06 вересня 2022 року ОСОБА_1 підписала заяву № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим підтвердила прийняття публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а. с.10).

Відповідно до умов договору Банк надав відповідачу кредит на суму 93 760, 35 грн. на загальні споживчі цілі (п.п. 1-3 заяви), шляхом перерахування банком суми споживчого кредиту, відповідно до зазначених клієнтом в заяві на приєднання до договору реквізитів (п. 9 заяви).

Строк дії договору 24 місяці (п. 4 заяви). Пунктом 5 заяви встановлено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4 %, а пунктом 6 визначено розмір процентної ставки - 0,01% річних.

У заяві від 06 вересня 2022 року № в окремому розділі сторони погодили графік платежів, відповідно до якого відповідач зобов`язувалася в період з 06 вересня 2022 року до 06 вересня 2024 року щомісячно вносити суму платежу на погашення кредиту 5 219, 73 грн. (останній платіж 5 219, 57 грн.), складовими якого є сума кредиту за договором, проценти за користування кредитом та комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1 312, 64 грн.

Виконання Банком свого обов`язку з перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів доведено перед судом платіжною інструкцією № TR.59325771.1281023.25578 від 06 вересня 2022 року (а. с. 23 зворот) та випискою з особового рахунку (а. с. 25-26).

Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором № та виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , відповідачка з листопада 2022 року не виконує своїх зобов`язань зі сплати позивачу щомісячних платежів і станом на 01 лютого 2024 року має загальну заборгованість за кредитом в сумі 108 877, 36 грн., в тому числі: 89 853, 77 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11, 53 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 19 012, 06 грн. заборгованості за комісією (а. с. 24-26).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки всупереч наведеним нормам закону та умовам кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором у встановлений ним строк, що нею визнається, позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 89 853, 77 грн. та нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 11, 53 грн. слід задовольнити.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідачки зазначає, що положення укладеного між сторонами кредитного договору в частині стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суперечать ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та є нікчемними за свою природою.

Суд в цій частині вважає слушними доводи представника відповідача та зазначає таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника ( за наявності), для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Правління АТ «ПУМБ» протоколом від 31.03.2022 року № 894 затвердило Публічні пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

В п. 3.6-3.6.1 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в рамках договору надаються наступні види послуг банку: відкриття та обслуговування Пакета послуг Банку, які в залежності від наповнення Пакету послуг можуть включати наступні послуги: відкриття та обслуговування карткових рахунків в національній та іноземних валютах, випуск карток; послуга «Інтернет банкінг» послуга «SMS банкінг»; відкриття та обслуговування депозитних рахунків, залучення коштів у вклад; овердрафти для клієнтів, які обслуговуються на умовах зарплатних проектів; кредитна картка з відновлювальною кредитною лінією; персональне обслуговування ( в межах пакетів послуг BlackPlatinumта Premiere) та послуга відкриття поточних рахунків для безготівкових переказів ( в рамках пакетів послуг, BlackPlatinumта Premiere); інші послуги, що включаються до Пакету послуг відповідно до тарифів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків ( за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум ( за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» (10.06.2017р.), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Зі змісту п. 5 кредитного договору № від 06.09.2022 вбачається, що відповідачці встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,4 % без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання, тобто відповідно до наповнення пакету, як то передбачено Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб.

Таким чином, оскільки вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а відповідно передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема, інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншої інформації, що суперечить вимогам ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно.

Враховуючи те, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між АТ «ПУМБ» та відповідачкою ОСОБА_1 , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Аналогічну правову позицію висловила у Постанові від 13.07.2022р. у справі № 496/3134/19 Велика Палат Верховного Суду.

Таким чином, оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів за комісією є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за комісією в сумі 19 012, 06 грн. стягненню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (частина восьма статті 141 ЦПК України).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

На виконання вказаний вище вимог представник відповідача у даній справі адвокат Цокало Т.М. надала суду з відзивом на позов докази на понесення відповідачкою витрат на правничу допомогу адвоката у даній справі та повідомила про розмір таких витрат.

Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу представником відповідача адвокатом Цокало Т.М. надано: ордер серії ВІ № 1220365 щодо надання правничої допомоги ОСОБА_1 за договором (а.с. 48); договір про надання правової допомоги № 968 від 25.05.2024, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Цокало Т.М., згідно п. 3.3 якого сторонами узгоджено фіксовану суму гонорару за кожну послугу, що надається адвокатом (а.с. 49-53); акт приймання передачі наданої правничої допомоги № 1 до договору № 968 про надання правничої допомоги від 25.05.2024р., згідно якого ОСОБА_2 та адвокатом Цокало Л.М. узгоджено розмір гонорару за отриману правничу допомогу в сумі 7 500 грн. (а.с. 89), квитанцію № 968 від 25.05.2024, відповідно до якого адвокатом прийнято від ОСОБА_1 7 500 гривень за надання правничої допомоги за договором № 968 від 25.05.2024 (а.с. 90), детальний опис робіт (наданих послуг) згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України (а.с. 91).

Згідно висновку, зазначеному у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 02.12.2020, справа № 317/1209/19, витрати на правничу допомогу стягуються у відсотковому співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 826/15063/18.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідачем було документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу адвоката у даній справі на загальну суму 7 500 грн. Розмір цих витрат суд вважає обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, а також поведінки сторони відповідача під час розгляду справи, яка визнала позовні вимоги частково, надавши відповідну заяву до суду.

Враховуючи, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» задоволені частково, суд дійшов висновку про розподіл судових витрат між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

При цьому згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого ним судового збору при поданні цієї позовної заяви до Брусилівського районного суду Житомирської області відповідно до платіжної інструкції № 2113 від 16.04.2024 року в сумі 1 211, 2 грн.

Також оскільки суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог АТ «ПУМБ» на суму 89 865, 3 грн., що складає 82, 54 % від заявленої суми позову, з врахуванням цього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 999, 72 грн. на відшкодування 50% сплаченого судового збору (1 211, 2 грн. : 82, 54% х 100%), а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1 309, 5 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу (17, 46% х 7 500 грн. : 100%).

Згідно п. 10 ч. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що на позивача АТ «ПУМБ» судом покладено більшу суму судових витрат, на підставі наведеної вище статті суд вважає за необхідне зобов`язати позивача сплатити різницю в пропорційно стягнутих судових витратах у розмірі 309, 78 грн. (1 309, 5 грн. 999, 72 грн.) відповідачці.

На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного Товариства «Перший Українській Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Перший Українській Міжнародний Банк» (ЄДРПОУ 14282829) заборгованість за кредитним договором № від 06.09.2022 у розмірі 89 865 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 30 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Перший Українській Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених судових витрат 309 (триста дев`ять) гривень 78 копійок.

Повернути Акціонерному Товариству «Перший Українській Міжнародний Банк» з державного бюджету 50% сплаченого судового збору відповідно до платіжної інструкції № 2113 від 16.04.2024 року в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті.

СУДДЯ О.С. Данилюк