Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" січня 2024 р. Справа № 608/938/23

Номер провадження2/608/121/2024

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Яковець Н. В.

з участю секретаря Олійник О.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідача Недокуса В.І.

представника служби у справах дітей ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференц зв`язку в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи Служби у справах дітей про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за участі третьої особи Служби у справах дітей про визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , з участю третьої особи Служби у справах дітей Чортківської міської ради Чортківського району про визначення місця проживання дитини з батьком. В позовній заяві позивач вказав, що він є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Шлюб між сторонами розірвано, під час розгляду справи питання визначення місця проживання дітей не визначено. Після припинення між ними відносин, діти з липня 2021 року проживають з батьком. Він як батько дбає про матеріальне забезпечення своїх дітей, створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей. Тому, просить визначити місце проживання сина та доньки з ним.

14 квітня 2023 року ухвалою Чортківського районного суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 28 квітня 2023 року о 11 год.

19 травня 2023 р. представник відповідачки ОСОБА_8 адвокат Недокус В.І. подав відзив на позовну заяву, просив поновити строк на подання відзиву, з позовними вимогами відповідачка не погоджується, вважає, що визначення місця проживання дітей разом з батьком не забезпечить якнайкращих інтересів дітей, а відтак, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, та інші обставини, що мають істотне значення, з огляду на те, що дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, судовий розгляд сімейних спорів, в яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним. Слід звернути увагу, що реєстрація місця проживання спільних з позивачем дітей не підтверджує факт постійного проживання дітей саме з ним. Спільні діти проживали за адресою, як позивача так і відповідача після розірвання шлюбу. 14 березня 2023 р. відповідачка повідомила Службу у справах дітей Чортківської міської ради про факти створення перешкод позивачем у спілкуванні з спільними дітьми, що породжує наслідком руйнування зв`язку дітей із матір`ю. Малолітня дочка ОСОБА_9 є інвалідом з дитинства, а відповідачка ОСОБА_3 є її законним представником, дочка потребує постійного догляду, в тому числі постійного лікування, тому вимога про визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_9 разом із батьком не може бути задоволена, оскільки проживання дитини разом з батьком не забезпечить якнайкращі інтереси дитини. Відповідач вважає, що суд може задовольнити позовні вимоги про визначення місця проживання спільного сина ОСОБА_9 виключно за умови висловлення останнім своєї думки про бажання проживати виключно з батьком. У задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

19 травня 2023 р. поступила зустрічна позовна заява ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи Служби у справах дітей Чортківської міської ради про визначення місця проживання дітей. В позовній заяві позивач вказала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , який розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей. Після розлучення продовжували проживати разом за зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_1 разом з дітьми, які також там зареєстровані. В силу неприязних стосунків із матір`ю ОСОБА_1 , в кінці грудня 2021 р її було вигнано з будинку разом з дітьми і деякий час вони проживали у її сестри. Через деякий час діти повернулись до батька та продовжували проживати з ним. Вона постійно їх відвідувала, приносила продукти, необхідні речі та ліки, забирала дитину з школи, водила у поліклініку. Старший син ОСОБА_6 самостійно обирав, де та з ким з батьків хоче перебувати, з її сторони жодних перешкод щодо спілкування та проживання з батьком не чинилося. З початку 2023 р. відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми, не дозволяє їй бачитись із ними, ночувати у неї. Були випадки відсутності дітей в школі через небажання батька їх туди пускати з незрозумілих причин і тільки до звернення до відповідної служби, виправило дану ситуацію. Враховуючи вищенаведене, вважає, що визначення місця проживання спільних дітей з матір`ю буде сприяти для забезпечення якнайкращих та найважливіших інтересів дітей, які мають переважати над інтересами батьків, зокрема інтересами ОСОБА_1

09 червня 2023 р. позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подав відповідь на відповідь з клопотанням про зміну позовних вимог вказавши, що відповідачкою у відзиві на позов викладені твердження, які не підтверджені жодними доказами і є її суб`єктивним оціночним судженнями, які не можуть мати значення при вирішенні справи.

12 липня 2023 р. від представника відповідачки ОСОБА_8 адвоката Недокуса В.І. поступило клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визначення місця проживання спільних дітей у зв`язку з відсутністю предмету спору, яке мотивує тим, що при зверненні з даним позовом до суду, позивачем не зазначено, в чому сааме полягає її порушене право, не подано доказів існування між батьками дитини спору щодо місця її проживання, а також доказів звернення позивача до Служби у справах дітей з метою надання допомоги та розв`язання такого спору. Спільні діти практично з народження проживають разом з позивачем. Судового спору щодо визначення місця проживання дітей за період проживання із позивачем не було. Будь-яких дій щодо зміни місця проживання дітей відповідачка не вчиняла. За таких обставин відповідач вважає, що позовні вимоги позивача про визначення місця проживання дітей з ним не підлягають судовому розгляду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту, так як діти станом на сьогодні і так проживають з позивачем.

12 липня 2023 р. представник відповідачки Недокус В.І. подав заперечення на відповідь на відзив зазначивши наступне. Позивач безпідставно звернувся до суду за захистом непорушеного права, а сааме визначення місця проживання дітей із ним, оскільки, як вказано ОСОБА_1 у відповіді на відзив, відповідно до Інформаційної довідки Реєстру територіальної громади спільні із відповідачем діти прописані та проживають з позивачем за адресою його місця проживання. Також до справи долучено рішення Чортківського районного суду від 23.08.2022 за яким, ОСОБА_3 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком АДРЕСА_1 , тобто за адресою реєстрації місця проживання своїх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Тож, твердження позивача про факт самоусунення від спільного проживання із своїми дітьми та виїзд на тривалий час за кордон не знаходить свого підтвердження, а свідчить, що позивач вчиняє усіх можливих від нього дій щодо недопущення спільних дітей до їх матері, виганяючи на підставі рішення суду, від спільного проживання за вказаною адресою. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити.

11 вересня 2023 року ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області об`єднано позови та призначено справу до розгляду.

10 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав відзив на зустрічний позов, в якому не погоджувався з вимогами ОСОБА_3 . Згідно позову ОСОБА_3 як підставу для задоволення позову вказує, що «визначення місця проживання спільних дітей з матір`ю буде сприяти для забезпечення якнайкращих та найважливіших інтересів дітей». Батько дітей - позивач по справі батьківських прав не позбавлений. А тому має такі ж права та обов`язки щодо дітей як і відповідачка. Діти вже досить тривалий час проживають разом із батьком. ОСОБА_3 не наведено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з мамою, що фактично призводить до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на дітей. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

14 листопада 2023 р. представник позивача Недокус В.І. подав відповідь на відзив на зустрічний позов вказавши, що відповідач ОСОБА_1 тривалий час не відпускав дітей до матері, на підставі рішення суду здійснив зняття з реєстрації за місцем спільного проживання, діти фактично перебувають під наглядом матері відповідача, яка є непрацюючою особою, а не його особисто, останній не дозволяє дітям ночувати в матері дітей, тобто створює перешкоди в їхньому спілкуванні. Натомість, матір сумлінно ставить до виконання своїх батьківських обов`язків, приділяє час у їх вихованні, закуповує продукти харчування, медикаменти для дітей та оплачує необхідні медичні послуги, а також забезпечує дітей канцелярським приладдям, бере активну участь в житті дітей. При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Тому, позивач за зустрічним позовом вважає, що задоволення позовних вимог за даним позовом та відмова у вимогах за первісним позовом буде сприяти якнайкращому забезпеченні інтересів спільних дітей, а відтак, позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають до задоволення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Крива І.І. в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили визначити місце проживання дітей разом з батьком, проти зустрічного позову заперечували, перешкод щодо спілкування дітей з матір`ю немає.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала просила його задовольнити.

Представник відповідачки адвокат Недокус В.І. заперечує проти первісного позову, оскільки відсутній предмет позову, відповідачка не заперечувала, щоб діти проживали з батьком, просив у позові відмовити. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_5 висновок служби підтримала, вказавши, що діти цілий час з моменту народження проживали з батьком, для них створено всі умови для комфортного проживання, тому, служба вважає, що діти повинні проживати з батьком. Щодо зустрічного позову, заперечувала, вказавши, що служба неодноразово пропонувала відповідачці вказати її місце проживання для того щоб було проведено акт обстеження побутово - матеріальних умов проживання, проте, відповідачка ніякої інформації не надавала, оскільки, майже весь час проживає за кордоном, тому тільки перед останнім судовим засіданням, відповідачка вказала адресу проживання і служба склала акт про умови проживання.

Заслухані в судовому засіданні неповнолітні діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , суду вказали, що проживають цілий час з батьком, їм з батьком комфортно проживати, батько до них добре відноситься, і вони би хотіли проживати з обома батьками. Щодо спілкування з мамою то вони з нею в більшості спілкуються по телефону, коли мати приїжджає в Україну, батько перешкод щодо спілкування дітей з мамою не створює.

Суд, вислухавши сторони, заслухавши позицію дітей, та дослідивши докази по справі, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 09 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_9 народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 22 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_9 народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

23 серпня 2022 року винесено рішення Чортківського районного суду Тернопільської області про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОТГ м. Чортків №1154969 від 31 січня 2023 року вбачається, що по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_12 , 1947 р.н.; ОСОБА_13 , 1948 р.н.; ОСОБА_1 , 1977 р.н.; ОСОБА_9 , 2006 р.н.; ОСОБА_9 , 2014 р.н.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.03.2019, виданим управлінням соціального захисту населення, сім`ї та праці Чортківської міської ради ОСОБА_9 є дитиною інвалідом з дитинства, законний представник (опікун) дитини ОСОБА_3 .

Згідно рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради Тернопільської області №133 від 17 травня 2023 року та висновку Органу опіки та піклування Чортківської міської ради, з метою забезпечення реалізації прав свобод та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем проживання батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження житлових умов проживання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проведено обстеження умов проживання АДРЕСА_1 . Житло складається з чотирьох кімнат, загальна площа 120 кв.м. В будинку в наявності всі комунальні зручності (ванна, газ, тепла вода, туалет). Зроблений капітальний ремонт. Житло відповідає санітарно-гігієнічним вимогам. Житло належить батькові ОСОБА_1 . Діти проживають в окремій кімнаті, в якій є двоповерхове ліжко, побутова техніка, стіл для підготовки уроків, книги, одежа. Батьком створені для дітей всі умови для виховання та проживання.

Відповідно до наданої інформації Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної Служби України щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_3 в період з 01.01.2021 по теперішній час (станом на 08:35 19.07.2023): 24 липня 2021 р. виїхала, 25 грудня 2021 р. в`їзд в Україну; 22 березня 2023 р. виїзд, 13 червня 2023 р - в`їзд.

Згідно акту обстеження житлових умов проведено обстеження умов проживання АДРЕСА_2 , де тимчасово проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Житло складається з трьох кімнат: кухня, санвузол, спальна, дитяча, вітальня. Квартира належить ОСОБА_16 . Санітарно-гігієнічні умови хороші, квартира чиста, світла. Зроблено ремонт. ОСОБА_3 тимчасово винаймає дане помешкання. Для проживання дітей у даній квартирі є умови. На момент проведення обстеження діти перебували з матір`ю. Дітям забезпечено матір`ю належні умови, добре харчування, тепло.

Відповідно до частин другої, восьмої, дев`ятої статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З наведеного випливає, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Судом встановлено, що спільні діти сторін постійно проживають з батьком ОСОБА_1 та за місцем проживання відвідують школу. При цьому батьком створені належні умови для проживання та розвитку дітей, батько постійно піклується ними, бере участь у духовному та фізичному розвитку, матеріально забезпечує їх, працевлаштований, має постійне місце проживання.

Що стосується пояснення ОСОБА_3 на наявність у її користуванні нерухомого майна по АДРЕСА_2 , то таке не може слугувати житлом для дітей і свідчити про належне забезпечення умов для проживання їх, оскільки житло вона винаймає, постійного доходу немає, тому постійно перебуває за кордоном.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , враховуючи вищевказані норми Закону, думку дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей з батьком підлягають задоволенню, оскільки умови для проживання дітей з батьком в повній мірі можуть забезпечити їм повноцінний розвиток, навчання та виховання, в зустрічному позові ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 12, 13, 82, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участі третьої особи Служби у справах дітей про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за участі третьої особи Служби у справах дітей про визначення місця проживання дітей - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 січня 2024 року.

Суддя: Н. В. Яковець