Справа № 750/4089/24
Провадження № 6/750/82/24
У Х В А Л А

08 квітня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Рахманкулової І.П.,

секретаря Мойсієнко К.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Войтеха Валерія Феодосійовича про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Войтех В.Ф. звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 74241054 з виконання виконавчого листа № 751/5136/22 (№ 2/751/264/23), виданого 14.02.2024 Чернігівським апеляційним судом про встановлення порядку і способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онуком. Боржником за даним виконавчим провадженням є ОСОБА_1 . Державним виконавцем двічі було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 за участю стягувача ОСОБА_2 з метою виконання рішення суду, але батько дитини - ОСОБА_1 двері не відчинив, на телефонні дзвінки не відповідав, про що були складені відповідні акти. Також, державний виконавець зазначив, що він особисто спілкувався з боржником у телефонному режимі щодо виконання вказаного виконавчого листа. Проте, боржник вказане рішення суду не виконує, у зв`язку із чим державний виконавець звернувся до суду із даним подання.

Головний державний виконавець Войтех В.Ф. у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що подання підтримує.

08.04.2024 стягувач ОСОБА_2 подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що підтримує подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Також ОСОБА_2 вказала, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, яким встановлено порядок спілкування її з онуком. А вона, у свою чергу, виконала всі дії спрямовані на належне виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Зокрема, завжди заздалегідь повідомляла ОСОБА_1 про бажання зустрітися з дитиною. В суботу 06.04.2024 мала відбутися п`ята зустріч з онуком, але боржник не виходив на зв`язок. Зі слів державного виконавця їй стало відомо, що 29.02.2024 ОСОБА_1 перетнув державний кордон України і на даний час перебуває за межами країни. Крім того, державним виконавцем було повідомлено, що 28.03.2024 він звернувся до Головного управління Національної поліції України із заявою про кримінальне правопорушення у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 рішення суду. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила обмежити боржнику право виїзду за межі України для подальшого виїзду за кордон.

Сторони виконавчого провадження не викликалися відповідно до вимог статті 441 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

На виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 74241054 з виконання виконавчого листа № 751/5136/22 (№ 2/751/264/23), виданого 14.02.2024 на виконання рішення Чернігівського апеляційного суду, яким встановлено наступний порядок і способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 : за попередньою домовленістю у відсутності батька ОСОБА_1 кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 до 13.00 год., за умови задовільного стану здоров`я дитини та попередження за добу батька дитини про можливість спілкування з дитиною шляхом направлення йому смс-повідомлення.

21.02.2024 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 12).

Крім того, 04.03.2024 та 18.03.2024 державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду (а.с. 13, 14).

З копій актів державного виконавця, доданих до подання, вбачається, що 02.03.2024 та 16.03.2024 о 10.00 год. ним було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 за участю стягувача ОСОБА_2 з метою виконання рішення суду, але батько дитини - ОСОБА_1 двері не відчинив, на телефонні дзвінки не відповідав (а.с. 7).

Вказана адреса - АДРЕСА_1 була зазначена стягувачем у заяві про примусове виконання рішення суду від 21.02.2024, як фактичне місце проживання боржника (а.с. 5).

Також, державний виконавець у поданні зазначив, що він особисто спілкувався з боржником у телефонному режимі щодо виконання рішення суду, а саме: 21.02.2024 о 16.53 год., 22.02.2024 о 16-51.

08.04.2024 державним виконавцем подано до суду відповідь від 04.04.2024 про перетин боржником державного кордону України, з якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перетнув кордон на виїзд 29.02.2024.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Конституційна гарантія вільного пересування фізичної особи не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи вільно залишати територію України, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо, він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у зазначеному випадку.

Тимчасове затримання або вилучення паспорту, у таких випадках, здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, Служби Безпеки України, Державною Прикордонною службою України, військовими комісаріатами та Консульською службою України.

Отже, обов`язковою умовою для звернення державного виконавця з відповідним поданням є ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, таким чином, аналізуючи дану норму державний виконавець при зверненні до суду з відповідним поданням, зобов`язаний обґрунтувати та надати відповідні докази ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

Відповідно до роз`яснень судів вищої інстанції, зокрема роз`яснень ВСУ, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», можна зробити висновок, що під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Верховний Суд України в Аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України № 118/0/54-12 від 19 грудня 2012 року зазначив, «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Дослідивши надані державним виконавцем документи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, в порядку ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження того що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, зокрема, до подання не надано жодного документу на підтвердження того, що боржник взагалі повідомлений про відкриття виконавчого провадження та обізнаний про наявність виконавчого провадження № 74241054. Державним виконавцем не надано суду доказів фактичного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження № 74241054 від 21.02.2024 на адресу боржника ОСОБА_1 .

У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Матеріали справи не містять виклик боржника ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Войтеха В.Ф. у виконавчому провадженні № 74241054.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що звертаючись до суду із вказаним поданням, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника 74241054 від виконання виконавчого листа № 751/5136/22 (№ 2/751/264/23), не вказано які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем на виконання судового рішення було здійснено вихід за вказаним стягувачем фактичним місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 . Хоча, згідно виконавчого листа та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 08.04.2024, місце реєстрації боржника: АДРЕСА_2 . Проте, жодних доказів про проведення виконавчих дій за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою реєстрації боржника чи надсилання інформації щодо виконавчого провадження, державним виконавцем до подання не надано.

Інформації про місце перебування дитини, матеріали справи не містять і державним виконавцем у поданні про ці обставини нічого не зазначено.

Як вбачається з подання та доданих до нього документів, жодних інших дій, спрямованих на виконання судового рішення, державним виконавцем вчинено не було.

За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається.

За встановлених обставин суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Відмова у задоволені подання не позбавляє права на повторне звернення державного виконавця до суду.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 353, 354, 441 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Войтеха Валерія Феодосійовича про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Рахманкулова