Справа№592/3964/23
Провадження №2/592/114/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м.Суми Ковпаківський районний суд міста Суми в складі: головуючого судді Катрич О.М., за участю секретаря судового засідпання Дядечко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми матеріали позовної заяви представника позивача Кондратенка Юрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА», третя особа Директор ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» - Шарамок Світлана Вікторівна про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 з 27.12.2002 безперервно, сумлінно працювала у відповідача на різних посадах, а з 01.07.2017 на посаді спеціаліста з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська область, відділу збуту, маючи повну вищу освіту, високу продуктивність праці і найбільший стаж роботи у відповідача (в порівнянні з іншими працівниками на аналогічних, однорідних посадах), позивачка у період роботи постійно підвищувала свій професійний рівень, якісно виконувала не тільки свої функціональні обов`язки, але і додаткові особливі доручення керівництва, які виходили поза межі її територіального покриття, навчала технічний персонал і нових співробітників. Вищезазначене позитивно впливало на збільшення обсягів продажу продукції відповідачем, тому керівництво товариства систематично заохочувало позивачку морально і матеріально.

Однак, 16.02.2023 поштовим відправленням вона отримала свою трудову книжку і складений з порушеннями, за невстановленою формою витяг з наказу за № 022К «Про звільнення» від 13.02.2023 за підписом менеджера з кадрового адміністрування Приватного акціонерного товариства «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА» ОСОБА_2 , яка не є керівником товариства і не має права приймати та звільняти найманих працівників, у якому зазначено: дату звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська область, відділу збуту (16.02.2023); причину звільнення: «Звільнено з роботи у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України»; підставу: невідомий позивачці наказ № 14 ШР від 07.12.2022. Проте, будь-якої офіційної інформації щодо реальності скорочення штату та (або) чисельності працюючих, а також про прийняття відповідного рішення вищим органом управління товариства та видачі відповідного наказу про скорочення штату в порядку і спосіб, визначений трудовим законодавством, їй не повідомлялось і з його змістом позивачку не ознайомлювали, копію не надавали.

Згідно офіційних публічних даних, на день видання зазначеного наказу директором Приватного акціонерного товариства «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА» є ОСОБА_3 , яка має повноваження приймати та звільняти його працівників.

Вказує, що має місце недотримання відповідачем при звільненні процедури, передбаченої статтями 40,42,49-2 КЗпП України, так як позивачку не було належним чином повідомлено про передумови (перелік підстав) для скорочення чисельності або штату працівників і її звільнення особою, яка має право найму та звільнення з роботи; відповідачем не враховано (не перевірялось) переважне право на залишення на роботі позивачки, яка має найвищу професійну компетентність (кваліфікацію), продуктивність праці та найтриваліший безперервний стаж роботи у відповідача (у порівнянні з іншими працівниками, яким з невідомих підстав надано перевагу); відповідачем не вжито всіх передбачених законом заходів для працевлаштування позивачки у товаристві, не запропоновано їй всіх наявних по день звільнення посад.

Тому просить суд: визнати незаконним і скасувати наказ Приватного акціонерного товариства «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА» № 022К «Про звільнення» від 13.02.2023; поновити ОСОБА_1 на попередній роботі у Приватному акціонерному товаристві «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА»; стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати присудженої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Представник відповідача - ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, надавши відзив на позов 20.04.2023 року, в якому зазначено, що після початку збройної агресії з боку рф та окупації прикордонних територій України, значна кількість населення України була змушена або виїхати за кордон як біженці або стати внутрішніми мігрантами із набуттям статусу внутрішньо переміщених осіб. Таке значне переміщення людей не могло не вплинути на бізнес-середовище в Україні, в тому числі і на Товариство, основним видом діяльності якого є продаж тютюнових виробів, що призвело до необхідності змін в структурі Відділу збуту Товариства та організації бізнес процесів, з метою пристосування до реального стану справ. було вимушено прийняти рішення щодо оптимізації в структурі Відділу збуту та бізнес процесів.

Так, Наказом № 14 ШР від 07 грудня 2022 року «Про внесення змін до штатного розпису», Товариством було прийняте рішення про скорочення 17 лютого 2023 року чисельності наступних посад та виведення їх зі штатного розпису, згідно з переліком вказаному у Додатку №1 до даного наказу, а саме (область, місто/посада), беручи до уваги зменшення території покриття і зниження кількості торгових точок по частині територій Сумської області та Харківської області: Спеціаліст з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська обл. та ін.

Окрім іншого, Відділу персоналу вказаним наказом доручалося: письмово повідомити або із використанням інших засобів зв`язку передбачених трудовим договором, попередити працівників, що займають посади, перелічені у Додатку №1 до даного Наказу про заплановані зміни та наступне вивільнення у відповідності до ст. 49-2 КЗпП України; пропонувати працівникам, що займають посади, перелічені у Додатку № 1 до даного Наказу, які підпадають під скорочення, вакантні посади, що є в наявності та виникатимуть протягом двомісячного попередження.

Таким чином, відповідно до Додатку № 1 до вказаного наказу, до переліку посад, що підлягали скороченню та винесенню їх зі штатного розпису Товариства 17 лютого 2023 року, потрапила і посада «Спеціаліст з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська обл.», яку на той час займала Позивач. Використання Товариством у назві посади географічного визначення («прив`язки» до відповідної території), було зумовлено з урахуванням специфіки виконуваної Спеціалістами з розвитку бізнесу роботи, окрім іншої, - періодичне фізичне відвідування певної кількості торгових точок на визначеній підзвітній конкретному Спеціалісту з розвитку бізнесу, території (містах, селах, селищах) України. Вказане, зокрема підтверджується посадовою інструкцію Позивача. З урахуванням цього, на момент прийняття Товариством рішення про скорочення, у штатному розписі існувала одна-єдина та унікальна посада «Спеціаліст з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська обл.».З огляду на це, провести визначення продуктивності праці і кваліфікації саме серед працівників які б займали саме таку ж посаду: «Спеціаліст з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська обл.» для визначення працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці не було можливим, тобто визначити переважне право залишення на роботі.

Відповідно до п.7.1 Трудового договору між Позивачем та Товариством, викладеного в новій редакції від 25 листопада 2021 року, «Сторони домовились, що ознайомлення Працівника з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими локальними нормативними документами Роботодавця, у разі створення нових або внесення змін до діючих, які стосуються прав та обов`язків Працівника, допускається із використанням засобів електронного зв`язку - корпоративна електронна пошта, корпоративна платформа Workplace, Microsoft Forms, myHR Portal, тощо. Підтвердження про ознайомлення допускається шляхом обміну електронними документами між Роботодавцем та Працівником.». Тому, представник роботодавця спілкувався із позивачкою за допомогою корпоративної електронної пошти та шляхом проведення відеоконференції 15.12.2022,16.12.2022, 19.12.2022, 21.12.2022, 22.12.2022, 28.12.2022, 05.01.2023, 01.02.2023, 02.02.2023, 06.02.2023, 15.02.2023, таким чином Товариство обґрунтовано вважає, що виконало усі вимоги передбачені статтею 49-2КЗпП України, а саме про наступне вивільнення Позивач була персонально попереджена не пізніше ніж за два місяці;одночасно з попередженням про звільнення Товариство пропонувало Позивачу іншу роботу в Товаристві, при цьому, Товариством Позивачу пропонувалися всі наявні вакантні посади, які вона могла обіймати відповідно для своєї кваліфікації, що існували у Товаристві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі Позивач працювала.

Окрім цього, Товариство вживало заходи, щодо працевлаштування Позивача, пропонувало всі вакантні посади, які були та з`являлися у Товариства з дня попередження Позивача про вивільнення та по день звільнення. На жодну пропозицію зайняти вакантну посаду Позивач не погодилася та відповіді про зацікавленість в їх отримані, в запропоновані Товариством терміни не надавала.

В день звільнення - 16 лютого 2023 року Товариство остаточно здійснило всі передбачені законодавством виплати Позивачу та перерахувало кошти за відпрацьований час, невикористану щорічну відпустку, річну премію та вихідну допомогу на банківський рахунок Позивача (1)А0227356) у сумі 118 226,08 грн.

З урахуванням всього вище вказаного, спростовуються твердження Позивача про удаване (фіктивне) скорочення, допущення з боку Товариства порушення процедури звільнення через недотримання при звільненні процедури передбаченої статтями 40,42,49-2 КЗпП України. Звільнення Позивача відбулось за актом уповноваженої особи - Наказом № 022 К «Про звільнення» від 13.02.2023 року, підписаного Директором відділу персоналу Войтенко О., яка має на це повноваження. Тому просить суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю. (а.с.44-55 т.1)

01.09.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивачки вказує, що у пунктах 6-16 відзиву відповідач помилково стверджує, що він має абсолютне право на власний розсуд звільняти за скороченням позивача, а у пунктах 17-50 відзиву навів власні обґрунтування позбавлення ОСОБА_1 конституційного права на працю, наголошуючи, що у суді не підлягають дослідженню фактори, які були передумовою для скорочення чисельності або штату працівників. Наведене ним у відзиві не відповідає дійсним обставинам справи і не узгоджується з положеннями законодавства України та судовою практикою суду касаційної інстанції. Відтак, прийняття рішення про скорочення штату або чисельності працівників хоч і є правом роботодавця, однак таке право не є абсолютним, оскільки Верховним Судом визначено невиключний перелік підстав, що свідчать про обґрунтованість такого рішення. Матеріали справи містять докази, з яких вбачається, що звільняючи позивача «у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці» відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України», відповідач порушив встановлений частиною 2 статті 40, статті 49-2 КЗпП України порядок вивільнення. Звертаючись до суду з позовною вимогою про поновлення на роботі, позивач надала копію отриманого від відповідача витягу з оспорюваного наказу № 022 К від 13 лютого 2023року за підписом менеджера з кадрового адміністрування ОСОБА_5 , яка не має повноважень роботодавця на приймання/звільнення працівників (а.с. 8). Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем копій наказу про звільнення в іншій редакції - за підписом ОСОБА_6 (а.с. 105,144), тому ОСОБА_1 , що заявляє клопотання про визнання таких наказів недопустимими доказами. Помилковість твердженням відповідача про «унікальність посади», яку займала позивачка до звільнення (пункт 30 відзиву) може бути встановлена судом при дослідженні змісту посадових інструкцій за якими посади спеціалістів з розвитку бізнесу у всіх регіонах України і, зокрема, Сумській області, є ідентичними (однаковими, однорідними, тотожними) за трудовими функціями.

У позовній заяві позивач навів обґрунтування своїх переваг у порівнянні з іншими спеціалістами по розвитку бізнесу у Сумській області відділу збуту на залишення на роботі. Відповідач не довів відсутності у позивача переважного права на залишення на роботі і визнав, що заходів щодо перевірки переважного права позивача в залишенні працювати у відділі збуту юридичної особи на посаді спеціаліста з розвитку бізнесу не перевірялось.

До свого відзиву відповідач не надав копій наказів про внесення змін в організацію виробництва і праці, в яких він мав би детально розкрити зміст змін, які б передбачали саме обґрунтування звільнення за скороченням саме позивача, який за статтею 42 КЗпП України має переважне право на залишення на роботі, у порівнянні з іншими спеціалістами відділу збуту з розвитку бізнесу у Сумській області, які згідно посадових інструкцій, обіймають ідентичні посади і виконують аналогічні трудові функції у т.ч, після звільнення ОСОБА_1 (тобто фактично виконують її роботу без перейменування їх посад), зміни, які відбулися у товаристві на підставі цих наказів, жодним чином не вплинули на штатну чисельність структурного підрозділу (відділу збуту), в якому працювала позивач, не стосувалася й правового статусу цього відділу та змін трудових функцій працівників всередині самого відділу. Із доданих відповідачем відомостей про кількість торгових точок вбачається, що на 01 грудня 2022 року спеціаліст з розвитку бізнесу відділу збуту ОСОБА_1 мала найбільшу кількість торгових точок у Сумській області, а із списку з порівняльною таблицею можна встановити, що після звільнення позивачки обсяг її роботи був розподілений на інших працівників, яких роботодавець без дотримання положень статей 42, 49-2 КЗпП України залишив на роботі.

Щодо обставин викладених відповідачем у пунктах 40-50 відзиву, слід зазначити, що матеріали справи не містять чіткого переліку вакантних посад, які були б запропоновані особисто позивачу, а відповідачем лише бездоказово констатовано, що працівникам, зокрема й позивачу, вакантні посади пропонувались. Доказів «пропонування» вакантних посад позивачеві від особи, яка має право найму та звільнення, матеріали справи не містять.

Надані відповідачем роздруківки (а.с. 78-95, 106-108) не можуть бути в даній справі належними і допустимими доказами повідомлень про заплановане звільнення та про надання відповідачем конкретних пропозицій на зайняття вакантних в юридичній особі посад, оскільки вони не підтверджують їх отримання позивачем і обмін електронними документами між роботодавцем та працівником у порядку пункту 7.1 Додаткової угоди (а.с. 97). (а.с. 21-24 т.3)

В свою чергу представник товариства надав суду заперечення на відповідь на відзив 21.11.2023 року, вказуючи про те, що генеральний директор товариства у законний спосіб передав частину своїх повноважень уповноваженій особі товариства, тобто підлеглим працівникам, відповідальним за адміністрування з питань, пов`язаних із відносинами з персоналом. Представник відповідача наполягає на законності звільнення позивачки, в свою чергу також посилаючись на судову практику Верховного Суду, також звертаючи увагу суду на те, що ОСОБА_1 завчасно достовірно знала про скорочення посади та про її звільнення була попереджена належним чином, їй пропонувалися вакансії, але пропозиції вона не прийняла, все спілкування відбувалося через корпоративну електронну адресу, до якої був доступ тільки у позивачки.(а.с. 30-32 т.3)

У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Кондратенко Ю.М. свої вимоги підтримали і просять їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Третя особа- ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, просила у заяві слухати справу без її участі, надавши письмові пояснення про те, що вона виконує обов`язки Генерального директора АТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» з 01 жовтня 2022 року, відповідно до рішення загальних зборів акціонерів та наказу № 072К від 26.09.2022 року. Нею були підтримані та погоджені пропозиції Відділу персоналу Товариства щодо забезпечення роботою всіх працівників Товариства, посади яких підлягали скороченню, у тому числі, порядок розрахунку вихідного бонусу, у разі якщо такі працівники не будуть зацікавленні в продовженні трудових відносин з Товариством. Відділом персоналу розроблявся та застосовувався уніфікований підхід при спілкуванні з працівниками, посади яких підлягали скороченню. Відділом персоналу Товариства було підготовлено «сценарій», відповідно до якого, з усіма вказаними працівниками протягом одного дня (у різний час 15 грудня 2022 року) проводилися окремі відеоконференції. Під час відеоконференцій усім цим працівникам доводилася однакова інформація про причини скорочення саме їх посад та подальші дії з боку Товариства передбачені законодавством України, озвучувалася пропозиція з боку Товариства про надання іншої роботи відповідної кваліфікації а також порядок розрахунку вихідного бонусу, у разі якщо працівник приймав рішення не продовжувати роботу в Товаристві та звільнявся за угодою сторін. Їй відомо, що під час відеоконференцій 15 грудня 2022 року та після спілкування з Позивачкою та іншими працівниками, посади яких скорочувалися, їх подальшого листування електронною поштою з посадовими особами Товариства та представниками відділу персоналу Товариства, жодного разу зі сторони Позивачки та інших працівників, посади яких скорочувалися, не було заявлено та/чи повідомлено будь яким належним та прийнятним способом, що попередження винесено від особи, яка має право найму та звільнення, та що посади Позивачки та цих працівників буде дійсно скорочено. Підтримує відзив представника товариства та викладені в ньому доводи, вважає позовну заяву Позивачки необґрунтованою, а заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. (а.с. 39-42)

Заслухавши позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 з 27.12.2002 безперервно працювала у Приватному акціонерному товаристві «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА» на різних посадах, а з 01.07.2017 на посаді спеціаліста з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська область, відділу збуту на підставі наказу № 175К (а.с. 7, 56 т.1)

Наказом №022К від 13.02.2023 року ОСОБА_1 було звільнено з посади з 16.02.2023 року за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників на підставі наказу № 14 ШР від 07.12.2022 року, додаток № 1 до наказу№ 14 ШР від 07.12.2022 року про повідомлення про скорочення працівника. Бухгалтерії провести повний розрахунок з працівником. Позивачка надала суду витяг з оспорюваного наказу, який стосується лише її і в якому її прізвище значиться під номером 646, підписаний витяг менеджером з кадрового адміністрування ОСОБА_2 (а.с.8 т.1)

Згідно копії розрахункового листа за лютий 2023 року з ОСОБА_1 проведений під час звільнення повний розрахунок, що і не заперечується. (а.с. 13-15 т.1)

Як убачається із Статуту Товариства, предметом діяльності, в тому числі, є купівля, продаж(реалізація) тютюнових виробів на українському ринку та за межами України, дослідження ринку (п.2.2 ст.2), а також визначені у п.7.2, 7.3 ст.7 повноваження Генерального директора та інших посадових осіб товариства. (а.с.57-67 т.1)

Згідно копії Наказу № 175 К від 03 липня 2017 року «Про переведення на іншу посаду» ОСОБА_1 займала посаду спеціаліста з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська область і по день звільнення. (а.с.56 т.1)

Також посадовою інструкцією Позивача були визначені обов`язки по роботі у компанії. (а.с. 68-69 т.1)

За весь час роботи у компанії, ОСОБА_1 мала заохочення, їй видавався сертифікат про визнання ефективності 2012, сертифікат про визнання ефективності від 28.03.2017, корпоративний диплом «JTI має талант» (а.с. 10-12 т.1), а також має вищу освіту. (а.с.9 т.1)

07 грудня 2022 року директором відділу персоналу ОСОБА_6 винесено наказ № 14ШР та Додатку № 1 до нього, було прийнято рішення про скорочення 19 шт.посад та виведення їх із штатного розпису з 17.02.2023 у зв`язку із необхідністю оптимізації роботи у відділі збуту, змін в кількості торгових точок на території покриття і як наслідок організації праці шляхом перерозподілу навантаження з подальшими вказівками про попередження працівників та інше .(а.с.70-71, 133 т.1) Оригінал та додаток до цього наказу був досліджений у судовому засіданні .

Згідно копії Наказу № 15 ШР від 07 грудня 2022 року «Про внесення змін до штатного розпису» та Додатку № 1, оригінали яких були досліджені у судовому засіданні, з 07 грудня 2022 року введено в структуру відділу збуту посади в кількості 20 шт. і посада спеціаліста з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська область відсутня. (а.с. 72-73 т.1)

Як убачається із витягу з Наказу № 01 ШР від 03 січня 2022 року «Про затвердження штатного розпису», оригінал якого був досліджений у судовому засіданні, затверджені посади: спеціаліста з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська обл., спеціаліста з розвитку бізнесу, Суми, Ромни, Сумська обл., спеціаліста з розвитку бізнесу, Суми, Конотоп, Сумська обл., спеціаліста з розвитку бізнесу, Суми, Шостка, Глухів, Сумська обл. (а.с. 74-75 т.1)

Відповідно до Витягу з Наказу № 01 ШР від 03 січня 2023 року «Про затвердження штатного розпису», ці 4 посади і залишилися. (а.с.76-77 т.1)

Так, відповідач надав суду роздруківку запрошення Позивача на зустріч-відеоконференцію на 15.12.2022 року (а.с.79), роздруківку листа Директора відділу персоналу від 15.12.2022 року на адресу Позивача з повідомленням про скорочення та роздруківку листа з повідомленням про наявні вакансії станом на 15.12.2022 року, роздруківку листа - повідомлення про наявні вакансії від 16.12.2022 року (а.с. 78-80) Крім цього, в матеріалах справи наявні Роздруківка листа від Позивача від 19.12.2022 року на адресу Товариства (електронну адресу Директора відділу персоналу Войтенко О. із вкладенням - Письмовим попередженням про скорочення посади з підписом Позивача про його отримання 15 грудня 2022 року, Роздруківка лист від 21.12.2022 року на адресу Позивача з Повідомленням про наявні вакансії; Роздруківка листа від 22,12.2022 року на адресу Позивача з Повідомленням про наявну вакансію; Роздруківка листа від 28.12.2022 року на адресу Позивача з Повідомленням про наявну вакансію;Роздруківка листа від 28.12.2022 року на адресу Позивача з Повідомленням про наявну вакансію; Роздруківка листа від 05.01.2023 року на адресу Позивача з Повідомленням про наявну вакансію; Роздруківка листа від 01.02.2023 року на адресу Позивача з Повідомленням про наявну вакансію; Роздруківка листа від 02.02.2023 року - нагадування на адресу Позивача про скорочення, можливість звільнитися за угодою сторін/з отриманням вихідного бонусу у сумі, відповідно до запропонованої формули;Роздруківка листа від 06.02.2023 року на адресу Позивача з Повідомленням про наявну вакансію; Роздруківка листа від 15.02.2023 року на адресу Позивача про відправлення витягу наказу про звільнення, розрахункового листка і трудової книжки на адресу Позивача; Роздруківка листа від 15.02.2023 року на адресу Позивача про відсоток Річної премії, з урахуванням якого відповідні зміни та розмір будуть відображені в новому розрахунковому листі, Копія Трудового договору Позивача від 25.11.2021 року; Копія Довіреності № 1246-Р&С/22 від 28.10.2022 року та копія Довіреності № 1275-Р&С/23 від 03.01.2023 року, за якими генеральний директор ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_6 виконувати обов`язки згідно із Статутом товариства; Копія Наказу № 325К від 29.12.2016 року «Про переведення на іншу посаду»; Копія Відомості розподілу заробітної плати № 23 от 16.02.2023 року; Копія Відомості № 1 від 16.02.2023 року. (а.с. 81-108 т.1)

Крім цього, на а.с. 112-146 у т.1 цивільної справи містяться копія Наказу № 93 К від 23 грудня 2002 року про прийняття на роботу Позивача;Копія Наказу № 69 К від 24 травня 2004 року про зміну прізвища Позивача;Копія Наказу № 166 К від 29 грудня 2005 року про переведення Позивача з посади молодшого торгового представника на посаду торгового представника;Копія Наказу № 09 ШР від 03 серпня 2015 року про зміну назви посади та Позивача на Представник торгівельний, Суми, Охтирка, Сумська обл. та посадового окладу;Копія Наказу № 175 К від 03 липня 2017 року про переведення Позивача на іншу посаду - Спеціаліста з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська обл.;Копія Наказу № 01 ШР від 03 січня 2022 року Про затвердження штатного розпису Товариства;Копія Наказу № 14 ШР від 07 грудня 2022 року Про внесення змін до штатного розпису Товариства (скорочення посади Позивача);Копія Наказу № 15 ШР від 07 грудня 2022 року Про внесення змін до штатного розпису Товариства (введення посад в структуру відділу збуту, зміну істотних умов праці та затвердження нової структури регіонів відділу збуту з 17 лютого 2023 року);Копія Наказу № 01 ШР від 03 січня 2023 року «Про затвердження штатного розпису Товариства»;Копія Наказу № 022 К від 13 лютого 2023 року «Про звільнення» ОСОБА_1 за підписом директору з персоналу ОСОБА_6 ;Копія Наказу № 025 К від 15 лютого 2023 року Про перерахунок річної премії, працівникам, що звільняються 16 лютого 2023 року (у тому числі Позивача); Довідка про середню заробітну плату (дохід) Позивача.

Згідно відомостей про осіб, які працювали, а також працюють по території (зоні обслуговування) Сумська область та м. Суми, щодо підвищення їх кваліфікації - перелік пройдених особами навчань/тренінгів, починаючі з 2013 року та по 2023 рік вбачається, що працівники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 проходили відповідну кількість навчань тощо. (а.с.166- 168 т.1)

Також судом були досліджені: інформація про осіб, які працювали у відділі збуту Товариства з червня 2006 року та по 22 червня 2022 року, Відомості про осіб, які працювали, а також працюють по території (зоні обслуговування) Сумська область та м. Суми із зазначенням відомостей про прийняття на роботу на 1 арк., та продуктивності праці на 1 арк.; Відомості про критерії та кількість торгових точок на території покриття працівниками відділу збуту Товариства ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за період 01 липня 2022 року по червень 2023 року, Івашини Ганни за період 01 липня 2022 року до 16 лютого 2023 року на 103 арк.; Копія посадової інструкції ОСОБА_11 на 2-х арк.;Копія посадової інструкції ОСОБА_14 на 2-х арк.; Копія посадової інструкції ОСОБА_15 на 2-х арк.;Копія штатного розпису за листопад-грудень 2022 року та змін до нього на 14 арк.;Копія штатного розпису за січень-лютий 2023 року та змін до нього на 9 арк. (а.с. 175-205 т.1, а.с.1-255 т.2)

Книги/теки Наказів Товариства по особовому складу за 2022/2023 року були надані представником відповідача для огляду у судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 32 Конституції України гарантовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Вимогами частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином, оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року № 6-40цс15.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-491цс15, власник вважається таким, що належно виконав вимоги пункту 1 частини першої статті 40 та частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Згідно роз`яснень, які містяться у пунктах 18,19 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідністьзаконові. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частиною другою статті 42 КЗпП України, зокрема, визначено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Проаналізувавши надані докази сторонами, суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов висновку, що при звільненні позивачки відповідачем не в повній мірі було дотримано положення ст.ст.40, 42, 49-2 КЗпП України, так як матеріали справи не містять копій наказів про внесення змін в організацію виробництва і праці, з яких би можна було зробити висновок про детальний зміст змін, які б передбачали саме обґрунтування звільнення за скороченням саме позивача, враховуючи надані штатні розписи, так як прийняття рішення про скорочення штату або чисельності працівників хоч і є правом роботодавця, однак таке право не є абсолютним, і для цього повинні бути підстави, що свідчать про обґрунтованість такого рішення, у даному випадку, як стверджує представник відповідача, економічне. Так, 07 грудня 2022 року директором відділу персоналу Войтенко О.В. винесено наказ № 14ШР та Додатку № 1 до нього, було прийнято рішення про скорочення посад та виведення їх із штатного розпису у зв`язку із необхідністю оптимізації роботи у відділі збуту, змін в кількості торгових точок на території покриття і як наслідок організації праці шляхом перерозподілу навантаження, натомість не зазначено, що це пов`язано із початком збройної агресії з боку рф та окупації прикордонних територій України, і що значна кількість населення України була змушена або виїхати за кордон як біженці або стати внутрішніми мігрантами із набуттям статусу внутрішньо переміщених осіб, що вплинуло на бізнес-середовище в Україні, зокрема і Товариство (основним видом діяльності якого є продаж тютюнових виробів), що призвело до необхідності змін в структурі Відділу збуту Товариства та організації бізнес процесів, з метою пристосування до реального стану справ.

Також, при дослідженні змісту посадових інструкцій щодо посади спеціалістів з розвитку бізнесу у всіх регіонах України і, зокрема, Сумській області, суд дійшов висновку про їх ідентичність за трудовими функціями, тому не може погодитися із доводами представника відповідача про «унікальність посади», яку займала позивачка до звільнення. А з цього слідує, що за статтею 42 КЗпП України повинно було застосовуватися переважне право на залишення на роботі, у порівнянні з іншими спеціалістами відділу збуту з розвитку бізнесу у Сумській області, які згідно посадових інструкцій, обіймають ідентичні посади і виконують аналогічні трудові функції у т.ч, після звільнення ОСОБА_1 (тобто фактично виконують її роботу без перейменування їх посад). Наявні в матеріалах справи розпорядчі акти відповідача не містять конкретних обґрунтувань, пояснень (мотивів) щодо розкриття питання: чому відповідач вважає, що були організаційні і правові підстави для звільнення саме позивача без врахування його переважного права та без дослідження подібності завдань і функцій спеціалістів з розвитку бізнесу відділу збуту всіх структурних підрозділів товариства і тотожності кваліфікаційних вимог до таких посад. Із системного аналізу наказів відповідача № 14ШР від 07 грудня 2022 року, № 15ШР від 07 грудня 2022 року, вбачається, що вони не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 , оскільки у сукупності передбачають збереження кількості тотожних за трудовими функціями посад спеціалістів відділу збуту з розвитку бізнесу. За цими наказами 18 таких посад одночасно виводяться і вводяться (а.с. 70-73 т.1). Із доданих відповідачем відомостей про кількість торгових точок вбачається, що на 01 грудня 2022 року спеціаліст з розвитку бізнесу відділу збуту ОСОБА_1 мала найбільшу кількість торгових точок у Сумській області, а із списку з порівняльною таблицею можна встановити, що після звільнення позивачки обсяг її роботи був розподілений на інших працівників, яких роботодавець без дотримання положень статей 42, 49-2 КЗпП України залишив на роботі. Зміни, які відбулися у товаристві на підставі цих наказів, жодним чином не вплинули на штатну чисельність структурного підрозділу (відділу збуту), в якому працювала позивач, не стосувалася й правового статусу цього відділу та змін трудових функцій працівників всередині самого відділу.

Крім цього, вимогами частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Відповідач не спростував, що всупереч частини 2 статті 40 та частини 3 статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці позивачці не пропонувались всі наявні в юридичній особі вакантні посади. Матеріали справи не містять також доказів про відмову позивача зайняти вакантні посади, які були наявні в товаристві на день звільнення, натомість позивачка стверджує, що ніякого попередження про майбутнє звільнення в установлений законом строк не отримувала, як і про пропозицію іншої роботи, так як якщо і були конференції, то пропадало світло, був поганий інтернет, вона не все чула, що говорилося, а прочитати не могла. Про своє вивільнення вона дізналася, коли забрали службовий автомобіль, на адресу проживання надіслали трудову книжку та витяг з наказу про звільнення. Зокрема, матеріали справи не містять чіткого переліку вакантних посад, які були б запропоновані особисто позивачу. Суд погоджується із доводами представника позивача про те, що надані відповідачем роздруківки (а.с. 78-95, 106-108 т.1) не можуть бути в даній ситуації бути належними і допустимими доказами повідомлень про заплановане звільнення та про надання відповідачем конкретних пропозицій на зайняття вакантних в юридичній особі посад, оскільки вони не підтверджують їх належного отримання позивачем і обмін електронними документами між роботодавцем та працівником у порядку пункту 7.1 Додаткової угоди (а.с. 97 т.1).У силу закону зазначені роздруківки не можуть вважатися письмовими чи електронними документами. Відповідно до вимог законодавства відповідні офіційні документи мають бути підписані власноручно або електронним цифровим підписом із застосуванням посиленого сертифіката відкритого ключа та перевірки електронного цифрового підпису уповноваженою особою, яка має повноваження приймати/звільняти працівників. Відповідно до частини 3 статті 29 КЗпП України ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису. Тому суд не може зробити беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 через корпоративну електронну адресу була достовірно обізнана та належним чином попереджена про майбутнє вивільнення та відмовилась від запропонованих конкретних посад на товаристві.

Враховуючи наведене, суд вважає, що законних підстав для звільнення ОСОБА_1 не було, а тому необхідно її вимоги в частині скасування наказу про звільнення № 022К від 13.02.2023 та поновлення на роботі задовольнити в повному обсязі. Також, керуючись ст. 235 КЗпПУ позивачу необхідно виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 лютого 2023 року по день поновлення його на роботі, провівши його обчислення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати. Так, згідно довідки про середню заробітну плату ОСОБА_1 , середньоденна заробітна плата складає 1824 грн. 50 коп. (а.с.146 т.1)

За період з 17 лютого 2023 року по день ухвалення рішення у справі підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 638 575 грн. (350 робочих днів х 1824 грн. 50 коп. = 638 575 грн.) з послідуючим відрахуванням необхідних податків і обов`язкових платежів.

Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: ) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, 20.02.2023 року між позивачкою та адвокатом Кондратенко Ю.М. був укладений договір № 1/02/23-ц від 20.02.2023 року про надання правничої допомоги з відповідними умовами. (а.с.27 т.1) також суду надано Звіт (детальний опис наданих послуг з розрахунком витрат на правову допомогу у цивільній справі № 592/3964/23 за договором № 1/02/23-ц від 20 лютого 2023 року про надання правничої (правової) допомоги); копії платіжних інструкцій від 22.02.2023, від 29.03.2023, від 16.05.2023, від 22.06.2023, від 18.07.2023, від 13.10.2023, від 02.12.2023, від 04.03.2024 (на загальну суму 24000 грн). Аналізуючи норми процесуального законодавства України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд неодноразово робив правові висновки, щодо понесених стороною витрат на професійну правову допомогу до яких відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту поданні вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору. Відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц).

Відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та неспівмірності таких витрат, тому суд вважає, що з урахуванням наданих позивачкою документів, беручи до уваги положення ч.3 ст.137 ЦПК України, за необхідне стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 60 000 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору (за вимогу немайнового характеру) та 1211 грн. 20 коп. на користь держави (за вимогу майнового характеру), від сплати яких позивач був звільнений при подачі позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_16 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати наказ Приватного акціонерного товариства «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА» № 022К «Про звільнення» від 13.02.2023.

Поновити ОСОБА_1 на посаді спеціаліста з розвитку бізнесу, Суми, Охтирка, Сумська область у Приватному акціонерному товаристві «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА» (вул. Спаська, 30 А, м. Київ, 04070; ) на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 638 575 грн. з послідуючим відрахуванням необхідних податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 60 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДЖЕЙ ТІ ІНТЕРНЕШНЛ КОМПАНІ УКРАЇНА» на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору (за вимогу немайнового характеру) та 1211 грн. 20 коп. на користь держави (за вимогу майнового характеру).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати присудженої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 26.06.2024

Суддя О.М. Катрич