головуючий у суді І інстанції Ковальчук Л.М.
провадження № 22-ц/824/2708/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання: Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_3 ) до Боярської міської ради Фастівського району Київської області (правонаступника Тарасівської сільської ради), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_4 (правонаступника ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (правонаступники ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

26 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Тарасівської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 , підпірна стінка (5), замощення (1), що знаходиться в АДРЕСА_2 ) у порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 є сестрою ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої заведена спадкова справа № 387/2016 на майно померлої ОСОБА_11 .

Позивач в передбачений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна у порядку спадкування за заповітом від 13 лютого 2009 року. До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (надалі по тексту -домоволодіння) АДРЕСА_2 загальною площею 191,1 кв.м., житловою площею 111,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами.

Однак, у зв`язку із відсутністю оригіналів документів на право власності ОСОБА_11 на вказане домоволодіння, то 21 грудня 2016 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року задоволено позов ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 , підпірна стінка (5), замощення (1), що знаходиться в АДРЕСА_2 ) у порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 .

Рішення мотивовано тим, що суд першої інстанції встановивши, що позивач ОСОБА_3 є сестрою померлої ОСОБА_11 та в передбачений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна у порядку спадкування за заповітом, заведена спадкова справа на майно померлої ОСОБА_11 , у зв`язку із відсутністю оригіналів документів на право власності померлої ОСОБА_11 на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, керуючись статтями 319, 321, 328, 392, 1216-1218, 1268,1296,1297 ЦК України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, особа, що не брала участі у справі - ОСОБА_1 18 березня 2021 року подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 (а.с. 154-170 т. 2).

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірній будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,1456 га за тією ж самою адресою, на якій розташований будинок, апелянт придбала у покійної тітки ОСОБА_11 25 грудня 2008 року, що підтверджується договором купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меліховою О.В. зареєстровано в реєстрі за № 6879.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 90885635, дата формування витягу 30 червня 2017 року, реєстраційний номер 224, - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами 27 червня 2017 року зареєстрований за апелянтом ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2008 року.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 90883553 дата формування витягу 30 червня 2017 року - земельна ділянка під спірним житловим будинком 27 червня 2017 року зареєстрована за апелянтом ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2008 року.

Апелянт посилається на те, що у 2017 році надала відповідачу Тарасівській сільській раді копію вказаного договору купівлі-продажу будинку і земельної ділянки, про що секретарем сільради зазначено на екземплярі ОСОБА_1 «зареєстровано 19 липня 2017 року, секретар сільради-підпис» та поставлено гербову печатку сільради, що підтверджує ту обставину, що сільська рада, як відповідач, була обізнана хто є власником спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння) і не повідомила про це суд.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні від 19 лютого 2021 року суд першої інстанції встановив, що згідно з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 серпня 2007 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15741500 від 29 серпня 2007 року померла ОСОБА_11 була власником спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння).

Отже, суд першої інстанції не перевірив та не з`ясував: хто є власником спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння) та, ухваливши рішення на користь позивача, - порушив майнові права апелянта ОСОБА_1 .

Апелянт ОСОБА_1 вказує, що як власник спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння) завжди піклувалася про свою власність та виконувала всі обов`язки власника.

Також апелянт вказувала, що позивачу ОСОБА_3 було відомо, в тому числі від 3-х осіб: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що на час смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будинок належало саме апелянту. Мати апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , яка була залучена у справу у якості 3-ї особи заявила в суді, що власником будинку є апелянт. Третя особа ОСОБА_5 останній рік дуже хворіла, не могла відвідувати суди і 18 вересня 2020 року померла.

Про те, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача ОСОБА_12 апелянту стало відомо від 3-ї особи у справі, рідного дядька ОСОБА_6 , який отримав повне рішення у березні 2021 року по пошті. 10 березня 2021 року ОСОБА_6 передав мені друкований текст рішення, який надіслав йому суд.

Третя особа ОСОБА_6 не був присутній при ухваленні оскаржуваного рішення 19 лютого 2021 року, оскільки згідно з виписки з медичної карти з лікарні він перебував на стаціонарі з 06 лютого 2021 року по 23 лютого 2021 року.

Апелянт вказує, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не виконав вимоги статей 263, 264 ЦПК України та порушив її майнові права.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 вказувала про те, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження чого надала копію Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18 вересня 2020 року (а.с. 162 т. 2, а.с. 12 т. 3).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 , дочкою позивача ОСОБА_3 , заявлено клопотання про залучення її до участі у справі як правонаступника позивача: ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підтвердження чого надала копію Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27 травня 2021 року та Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №1 від 25 травня 2021 року (а.с. 9, 10 т. 3).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 травня 2021 року зупинено апеляційне провадження до залучення у справі правонаступника (-ів) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, та позивача (а.с. 28-31 т. 3).

Відповідно до протоколів автоматизованої зміни складу колегія суддів від 11 листопада 2021 року визначено склад колегії: головуючий Мостова Г.І., Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року залучено: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до участі у справі у якості правонаступника позивача ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 до участі у справі у якості правонаступника третьої особи ОСОБА_5 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до участі у справі у якості правонаступника третьої особи ОСОБА_9 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року накладено арешт та заборону відчуження на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_3 , до набрання законної сили рішенням суду у цій справі (а.с. 206-210 т. 3).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року залучено ОСОБА_10 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року залучено Боярську міську раду Фастівського району Київської області до участі у справі у якості правонаступника відповідача Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Отже, на дату ухвалення апеляційним судом судового рішення розглядається апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_3 ) до Боярської міської ради Фастівського району Київської області (правонаступника Тарасівської сільської ради), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_4 (правонаступник ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (правонаступники ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Ненюк А.О. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі, ОСОБА_1 .

Представник ОСОБА_10 - адвокат Залозна Д.П. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить задовольнити апеляційну скаргу, оскаржуване рішення скасувати.

Інші учасники, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, особа, що не брала участі у справі - ОСОБА_1 18 березня 2021 року подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона участі у справі не приймала, проте ухваленим судовим рішенням вирішено питання її про права та інтереси.

Так, апелянт зазначає, що вона ОСОБА_1 є власником спірного домоволодіння, яке знаходиться за вказаною вище адресою, яке придбала у ОСОБА_11 25 грудня 2008 року, що підтверджується договором купівлі-продажу та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 червня 2017 року.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржуване рішення 19 лютого 2021 року суд першої інстанції встановив, що згідно з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 серпня 2007 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15741500 від 29 серпня 2007 року померла ОСОБА_11 була власником спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння). Отже, суд першої інстанції не перевірив та не з`ясував: хто є власником спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння) та, ухваливши рішення на користь позивача, - порушив майнові права апелянта ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини 1 статті 362 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Дослідивши матеріали справи, колегія апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення суду про визнання права власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за померлою ОСОБА_11 за позивачем ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що

померла ОСОБА_11 була власником спірного домоволодіння на момент своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), тому

спірне домоволодіння увійшло до спадкової майна спадкодавця, а

позивач ОСОБА_3 має право на спадкування за заповітом,

безпосередньо стосується охоронюваного законом інтересу апелянта ОСОБА_1 , як особи, що за вісім років до смерті власника ОСОБА_11 придбала спірне домоволодіння у ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2008 року та 27 червня 2017 року зареєструвала на своє ім`я право власності на спірне домоволодіння.

З огляду на вказане вище, підстави для закриття апеляційного провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України у цій справі - відсутні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) зазначено, що «у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

В той же час відповідно до пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, у разі якщо апеляційний суд встановить, що судовим рішенням вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, що не були залучені до участі у справі, це є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення».

З огляду на встановлене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, під час ухвалення якого, колегія апеляційного суду вирішуватиме такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Фактичні обставини справи.

Згідно з Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 серпня 2007 року та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15741500 від 29 серпня 2007 року ОСОБА_11 була власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , що складається з одного жилого будинку загальною площею 191,1 кв.м, житловою площею 111,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами (а.с. 11,13 т. 1).

13 лютого 2009 року був складений заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори Бірюк О.А., зареєстровано в реєстрі за № 1-316, згідно з яким ОСОБА_11 на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті й на що вона матиме право за законом заповідає ОСОБА_3 (а.с. 10 т. 1).

25 грудня 2008 року спірній житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,1456 га за тією ж самою адресою, на якій розташований будинок, апелянт ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_11 , що підтверджується договором купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меліховою О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 6879 (а.с. 159 т. 2).

Відповідно до статті 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину та правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення від 19 лютого 2021 року договір купівлі-продажу спірного домоволодіння між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 від 25 грудня 2008 року не визнаний судом недійсним, а отже з огляду на положення статті 204 ЦК України є правомірним та підтверджує факт набуття ОСОБА_1 права власності на спірне домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_11 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 21 травня 2016 року серія НОМЕР_3 (а.с. 8 т.1).

Після смерті ОСОБА_11 відкрилась спадщина і була заведена спадкова справа № 387/2016, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44319649 від 01 липня 2016 року (а.с. 9 т. 1).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

05 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна за заповітом від 13 лютого 2009 року.

21 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 лютого 2009 року.

21 грудня 2016 року державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. винесено постанову про відмову ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_11 у зв`язку із відсутністю оригіналів документів, підтверджуючих право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с. 20 т. 1).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 90885635, дата формування витягу 30 червня 2017 року, реєстраційний номер 224, об`єкт нерухомого майна - житловий будинок об`єкт житлової нерухомості загальна площа 191,1 кв.м, житлова площа 116 кв.м, розташований АДРЕСА_2 , додаткові відомості: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, земельна ділянка місця розташування кадастровий номер :01:006:5318, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): площа: 0,1456 га, номер запису про право власності 21170704, дата державної реєстрації 27 червня 2017 року, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер 6879, виданий 25 грудня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського округу Меліховою О.В., технічний паспорт, серія та номер: бн, виданий 25 квітня 2007 року, видавник: Києво-Святошинське Бюро Технічної Інвентаризації, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 35927889 від 30 червня 2017 року, форма власності приватна, власник: ОСОБА_1 (а.с. 160 т. 2).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 90883553 дата формування витягу 30 червня 2017 року - земельної ділянки розміром 0,1456, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, кадастровий номер :01:006:5318, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), номер запису про право власності: 21170272, дата державної реєстрації 27 червня 2017 року, підстава виникнення право власності договір купівлі-продажу серія та номер 6879, виданий 25 грудня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського округу Меліховою О.В., форма власності приватна, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 35927889 від 30 червня 2017 року, форма власності приватна, власник ОСОБА_1 (а.с. 161 т. 2).

Щодо державної реєстрації права власності, то державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав (висновок, викладений у постанові Верховного Судувід 03 червня 2020 року у справі № 363/4852/17).

Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація 27 червня 2017 року права власності на спірне домоволодіння на ім`я ОСОБА_1 на підставі вказаного договору купівлі-продажу, - ні ким не оспорювалася у зв`язку з відкриттям у 2016 році спадкової справи щодо спірного домоволодіння та була чинною на момент відчуження спірного домоволодіння ОСОБА_10 .

15 серпня 2020 року ОСОБА_1 відчужила ОСОБА_10 спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння), що підтверджується договором купівлі-продажу від 15 серпня 2020 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського округу Сташковою А.Г. та зареєстровано в реєстрі за №2135.

Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення від 19 лютого 2021 року договір купівлі-продажу спірного домоволодіння між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 від 15 серпня 2020 року не визнаний судом недійсним, а отже з огляду на положення статті 204 ЦК України є правомірним та підтверджує факт набуття ОСОБА_10 права власності на спірне домоволодіння.

Також, 15 серпня 2020 року право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння) було зареєстроване за ОСОБА_10 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 серпня 2020 року №220429163 (а.с. 7, 8 т. 4).

Державна реєстрація 15 серпня 2020 року права власності на спірне домоволодіння на ім`я ОСОБА_10 на підставі вказаного договору купівлі-продажу від 15 серпня 2020 року, - не скасована.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

У статті 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Підсумовуючи вище викладене, колегією апеляційного суду встановлено, що 20 травня 2016 року, тобто до моменту смерті, ОСОБА_11 відчужила спірне домоволодіння на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2008 року. З огляду на встановлене, відсутні підстави вважати, що спірне домоволодіння увійшло до складу спадкової маси померлої ОСОБА_11 .

Також, підсумовуючи вище викладене, колегією апеляційного суду встановлено, що

ОСОБА_1 здійснила державну реєстрацію 27 червня 2017 року права власності на спірне домоволодіння на своє ім`я на підставі вказаного договору купівлі-продажу,

за час судового розгляду справи у суді першої інстанції право власності на спірне домоволодіння перейшло від ОСОБА_1 до ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2020 року,

на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення від 19 лютого 2021 року ОСОБА_10 була власником спірного домоволодіння,

як підстави набуття (договори купівлі-продажу) так і державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_10 ні ким не оспорені, не скасовані та є правомірними та чинними відповідно.

З огляду на встановлене, за наявності права власності на спірне домоволодіння, набутого на підставі договору купівлі-продажу та зареєстрованого в установленому законом порядку спочатку за ОСОБА_1 , а потім за ОСОБА_10 , у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітомза ОСОБА_13 (правонаступником ОСОБА_3 ).

Вжитті ухвалою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року заходи - підлягають скасуванню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає задоволенню, то наявні підстави для стягнення з позивача на користь апелянта судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 335 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року задовольнити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 335 грн.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року у вигляді арешту та заборони відчуження на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_3 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 08 квітня 2024 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська