Справа № 444/1337/24
Провадження № 2-о/444/76/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

при секретарі судових засідань Садова І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 16 травня 1995 року був зареєстрований шлюб в м. Жовква у відділі реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.05.1995р. та складений відповідний актовий запис №20. В цьому шлюбі в них народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сімейне життя не склалося , тому 13.10.2020р. цей шлюб був розірваний за рішенням Жовківського районного суду Львівської. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 виїхала закордон на заробітки та перебуває там по теперішній час. Спочатку вона забрала молодшу дочку ОСОБА_6 разом із собою за кордон. Однак, доньці там було морально важко: вона постійно плакала, хотіла додому в м. Жовкву, не могла відвідувати школу, в якій навчалася в м. Жовква, не могла спілкуватися із своїми рідними братами та друзями. Тому заявник забрав дочку додому в Україну, де вона по сьогоднішній день проживає з ним за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на повному його утриманні. Вона навчається в Жовківському ЗЗСО І-ІІІ ст. №2., характеризується позитивно, має друзів, спілкується з рідними братами. Дочка заявника категорично проти проживання разом з матір`ю за кордоном. Вона хоче жити з батьком в м. Жовква, в своєму звичному середовищі. Також, будинок, в якому вони проживаю, це будинок, який будував заявник для своєї сім`ї і в якому дочка має свою окрему кімнату, яка облаштована разом з нею, що для її морального стану та розвитку є дуже важливо.

Заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт, що його неповнолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на його повному самостійному утриманні та вихованні.

Заявник у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить заяву задоволити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Проти заяви не заперечують, просять таку задоволити.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13.10.2020р. розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 16.05.1995р. в м. Жовква у відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №20.

Від вказаного шлюбу народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час неповнолітньою є лише дочка ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.03.2022р.

У зв`язку із виїздом, на постійне місце проживання, матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за кордон, місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 25.07.2023р., проживання за адресою АДРЕСА_1 , проведеного на підставі заяви ОСОБА_1 , який самостійно виховує неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що дитина забезпечена всім необхідним, присутні всі комунікації та все необхідне для повноцінного розвитку та виховання дитини. Даним актом також встановлено, що ОСОБА_1 більше двох років самостійно виховує дочку та вона перебуває на повному його утриманні.

Також згідно характеристики учениці 8-А класу Жовківського ЗЗСО І-ІІІ ст. №2 ОСОБА_5 вбачається, що вона характеризується позитивно, вихована, комунікабельна, відверта, користується повагою та довірою учнівського колективу. Зв`язок із закладом освіти, класним керівником підтримує лише батько.

Згідно висновку Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що ОСОБА_5 більше двох років проживає лише з батьком та перебуває на повному його утриманні, категорично заперечує можливість проживати з матір`ю, хоче проживати лише в Україні в м. Жовква разом з батьком та доцільно визначити її місце проживання разом з батьком за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 2, 7-9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Нормою ст. 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до вимог ст.ст.151,153 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, залучати до виховання інших осіб обирати форми і методи виховання дитини, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, а також мають право на спілкування з дитиною. Ч. 2 ст. 155 СК України закріплено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність з створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, у контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, не заперечення матері щодо місця проживання дитини з батьком, з огляду на відсутність обставин, які б свідчили, що проживання дитини з батьком може їй зашкодити, а також те, що встановлення вказаного факту не породжує спір про право та судом встановлено, що заявник самостійно виховує та утримує дочку ОСОБА_5 , тому вважає, що заяву слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на його повному самостійному утриманні та вихованні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.04.2024 року.

Суддя: Мікула В. Є.