Справа №442/4647/24
Провадження №2-о/442/459/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання Голяк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1981.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, вона ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дрогобичі, Львівської області. 10.05.2024 вона звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України для оформлення пенсії за віком, де надала усі необхідні документи. Рішенням Пенсійного фонду України від 17.05.2024 їй відмовлено в оформленні пенсії за віком з огляду, зокрема на те, що відповідно до наданих нею документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 17.07.1981, згідно свідоцтва від 2560 від 17.07.1981, оскільки дошлюбне прізвище російською мовою, що вказане у свідоцтві № НОМЕР_2 , видане 17.07.1981 Кременчуцьким торгово-кулінарним училищем вказано « ОСОБА_2 », а у трудовій книжці від 10.08.1981 НОМЕР_1 вказано прізвище « ОСОБА_3 ». Не зарахування до її страхового стажу навчання в період з 01.09.1979 по 17.07.1981, тягне за собою призначення їй пенсії за віком з 22.02.2027 про що зазначається у рішенні Пенсійного фонду України від 17.05.2024. Отже, зазначені вище суперечності у її прізвищі у вищевказаних документах створило перешкоди у зарахуванні до її страхового стажу навчання в період з 01.09.1979 по 17.07.1981, у зв?язку з чим їй рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності документів.

07.06.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 26.06.2024. Встановлено заінтересованій особі п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також заявнику встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а заінтересованій особі у п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

24.06.2024 на адресу суду надійшли пояснення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в яких є покликання на те, що в порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися заяви про встановлення фактів трудового стажу. Встановлення факту, про який просить заявниця, тягне за собою, не тільки вирішення питання щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а й поширюється на інші правовідносини, пов`язані із призначенням пенсії, на розмір пенсійної виплати, визначенням загального трудового стажу, про що заперечує Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що свідчить про наявність спору про право у зазначеному питанні, у зв`язку з чим вирішення цього питання підлягає розгляду в поряду позовного провадження.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Лучишин Г.П. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без фіксування технічними засобами. Проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у письмових поясненнях, долучених до справи.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За правилами ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України).

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 11.03.1997 Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області, заявник ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Дрогобичі Львівської області.

Ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , наданий Державною податковою адміністрацією України 08.05.2002 - ОСОБА_1 .

Згідно Свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається зі Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб 02.11.1989.

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвище №08 від 23.05.2024 вбачається, що дошлюбне прізвище ОСОБА_1 « ОСОБА_6 ».

У трудовій книжці НОМЕР_1 прізвище ОСОБА_1 зазначено в тому числі й « ОСОБА_3 ».

Крім цього, заявницею суду представлено копію Свідоцтва № НОМЕР_2 про те, що вона в 1981 році закінчила навчання у Кременчуцькому кулінарному училищі. Дане Свідоцтво складено російською мовою. Прізвище особи зазначено як « ОСОБА_2 ».

10.05.2024 ОСОБА_1 зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області №65 від 17.05.2024 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст..26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У ході судового розгляду встановлено, що заявник ОСОБА_7 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Суд приймає до уваги доводи заявника про те, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту трудової книжки заявниці - неможливо.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

Суд вважає обґрунтованими доводи заявника про те, що встановлення даного факту дасть їй можливість звернутись в ПФУ із заявою про призначення пенсії.

Відтак, в даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності трудової книжки заявнику, а тому доводи представника відповідача про наявність спору про право та залишення справи без розгляду є безпідставними.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК України; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документа необхідне заявнику для оформлення пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що не приймає до уваги заперечень заінтересованої особи, зокрема про те, що із даної заяви вбачається спір про право, оскільки предметом розгляду є саме належність особі правовстановлюючого документу, належність якого встановити в інший спосіб встановити є неможливим, допущена описка є наслідком перекладу з російської мови, а тому суд спору про право не вбачає.

Керуючись ст. ст.315-319 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дрогобичі Львівської області, АДРЕСА_1 , - трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1981.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Павлів З.С.