Справа № 579/2508/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2024 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Моргуна О.В.,

за участі секретаря - Сергієнко Ж.М.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевець справу за позовом ОСОБА_2 до Кролевецької міської ради Сумської області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Кролевецької міської ради Сумської області, в якій просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 137589 від 30 квітня 2003 року, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0618 га, яка розташована в с.Грузьке Кролевецького району Сумської області, для обслуговування житлового будинку. Позовна заява подана з тих підстав, що державний акт виданий після смерті ОСОБА_3 .

Представник позивача в судове засідання з`явився, позов підтримав.

Відповідач Кролевецька міська рада Сумської області, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду свого представника не направила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності її представника (а.с.45).

Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом досліджені такі докази.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось належне йому спадкове майно, а саме житловий будинок по провулку АДРЕСА_1 , на яке ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.12).

Крім того після смерті ОСОБА_3 залишилось належне йому спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 0,0618 га в с. Грузьке для ведення особистого селянського господарства (а.с.7).

В Державному акті на право власності на земельну ділянку серії СМ № 137589, який видано 30 квітня 2003 року, зазначено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0618 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.7).

Приватним нотаріусом фактично відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено ОСОБА_2 у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0618 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Грузьке , після смерті ОСОБА_3 . Причиною відмови зазначено те, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №137589 виданий 30 квітня 2003 року після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

На підставі абз.2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

В абзаці 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87, 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову у державній реєстрації прав, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №137589 був виданий 30 квітня 2003 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №30, після смерті ОСОБА_3 , яка мала місце 17 жовтня 2002 року, його слід визнати недійсним .

З огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, суд вважає, що визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку в судовому порядку є винятковим способом захисту прав позивача, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , до Кролевецької міської ради Сумської області, місцезнаходження: 41300, Сумська область, м. Кролевець, пл. Миру, буд.1, , про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія СМ №137589 від 30 квітня 2003 року, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0618 га, яка розташована в с.Грузьке Кролевецького району Сумської області, для ведення особистого селянського господарства .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 9 квітня 2024 року.

Суддя О. В. Моргун