П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року

м. Рівне

Справа № 572/3056/22

Провадження № 22-ц/4815/636/24

Головуючий у Сарненському районному суді

Рівненської області: суддя Ведяніна Т.О.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

о 16 год. 30 хв. 19 грудня 2023 року

у м. Сарни Рівненської області

Повний текст рішення складено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач1 - ОСОБА_2 ;

відповідач2 - ОСОБА_3 ;

відповідач3 - ОСОБА_4 ;

відповідач4 - ОСОБА_5 ;

за участі: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та її представника - адвоката Яреми Світлани Василівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу протягом часу з 02 січня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув ОСОБА_6 , який проходив службу в Державній прикордонній службі і на час смерті виконував обов`язок по захисту Державного кордону України в районі пропускного пункту Чонгар Херсонської області. З померлим вона з ІНФОРМАЦІЯ_2 по час його смерті проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. На час смерті ОСОБА_6 вони разом проживали у АДРЕСА_1 , у житловому будинку його діда - ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На час пред`явлення позову вона мала намір успадкувати майно, що залишилась після смерті ОСОБА_6 , до складу якого входить житловий будинок АДРЕСА_2 , що був успадкований ОСОБА_6 після смерті діда, в зв`язку із чим звернулась до нотаріуса із відповідною заявою.

Разом з тим на даний час за заявою двоюрідної сестри ОСОБА_6 - ОСОБА_4 . приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Войцехович О.О. відкрито спадкову справу, зареєстровану в Спадковому реєстрі за №696557717 від 04 серпня 2022 року. Крім цього, право на спадкування після смерті ОСОБА_6 мають також його дядьки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також двоюрідний брат з боку матері - ОСОБА_5 .

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року позов задоволено.

Встановлено факт постійного проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з 02 січня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати і закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу є отримання позивачем певного соціально-правового статусу члена сім`ї військовослужбовця і внаслідок отримання цього статусу ОСОБА_1 набуває право на отримання державної соціальної допомоги та інших пільг від держави. Тобто встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю без шлюбу з військовослужбовцем за своїми правовими наслідками призведе до публічно-правових відносин позивача з державою.

Вважає, що нормами ч. 5 ст. 17 Конституції України, ч.ч. 6, 9 ст. 163 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачається спеціальний порядок отримання особою одноразової грошової допомоги, тобто в цивільному судочинстві не може бути встановлений юридичний факт, який підтверджує належність позивача до певної категорії осіб. Висновок про розгляд спору у порядку Кодексу про адміністративне судочинство України випливає із правових позицій Верховного Суду, висловлених у постановах від 17 квітня 2019 року у справі №456/1258/17, від 02 квітня 2020 року у справі №357/13948/16-а, від 12 листопада 2020 року у справі №822/630/17, від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц, від 06 липня 2022 року у справі №240/5809/18.

Заявник звертає увагу на наведене і з урахуванням положень ст. 2 і п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України переконана, що провадження у справі з цих міркувань слід закрити.

У поданих відзивах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і представник ОСОБА_1 - адвокат Ярема С.В., вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 43 років у с.Чаплинка Скадовського району Херсонської області, про що свідчать копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 14 липня 2022 року Володимирецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), і копія акту №32/1094-22 від 02 червня 2022 року про настання смерті (а.с. 10, 10-зв. т. 1).

До часу своєї смерті ОСОБА_6 був зареєстрований по АДРЕСА_1 , інших зареєстрованих за цією адресою осіб немає. Ця обставина встановлена із копії довідки №506/09-13-09, виданої 19 липня 2022 року Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Сарненської міської ради. (а.с. 13 т. 1).

З копій Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04 серпня 2022 року та заяви ОСОБА_1 від 16 серпня 2022 року вбачається про намір позивача прийняти спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_6 , звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса (а.с. 14, 15 т. 1).

Як вказує позивач, тоді ж державний нотаріус Сарненської районної державної нотаріальної контори Соколовська М.В. повідомила їй про 04 серпня 2022 року за заявою ОСОБА_4 приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Войцехович О.О. відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_6 , яка зареєстрована у Спадковому реєстрі за №696557717.

Вважаючи, що протягом часу з 02 січня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона із ОСОБА_6 разом проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, вели спільний бюджет та спільне господарство у житловому будинку його діда - ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , у жовтні 2022 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення. При цьому необхідність встановлення такого факту позивачем обґрунтовувалася виключно прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_6 , а саме житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності і обґрунтованості вимог позивача, оскільки дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності підтверджено, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_6 однією сім`єю як жінка та чоловік без шлюбу протягом часу з 02 січня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день загибелі ОСОБА_6 . Вони мали майнові та особисті немайнові права і обов`язки, притаманні подружжю, вели спільне господарство, побут та спільний бюджет. Щодо мети встановлення факту, який має юридичне значення, то з`ясовано, що такою є необхідність прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 як спадкоємцем четвертої черги за законом.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно зі ст.ст. 3, 21, 36 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно, яка підлягає окремому встановленню та доведенню.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Сам по собі факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Приходячи до переконання про залишення апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів бере до уваги, що обставини, на які покликалася позивач, а саме спільного проживання із ОСОБА_6 , ведення спільного бюджету, за рахунок якого здійснювалися ремонтні роботи у будинку за місцем проживання, оплата комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування підтверджуються об`єктивними і переконливими засобами доказування у справі.

Так, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у судовому засіданні показали про обставини знайомства, спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , ведення ними побуту і господарства, проведення ремонтних робіт у будинку АДРЕСА_1 , де вони мешкали, навчання дочки позивача в загальноосвітньому навчальному закладі у м. Сарни та її доброзичливі і близькі відносини із ОСОБА_6 .

Ці свідчення є послідовними, детальними і узгоджуються між собою. Показання свідків знаходяться також у взаємозв`язку з письмовими (документальними) доказами, а саме квитанціями про оплату позивачем комунальних послуг протягом часу з 2015 року по 2022 рік за адресою: АДРЕСА_1 ; випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 у Акціонерному товаристві «Ощадбанк» за період з 01 січня 2010 року по 08 жовтня 2021 року щодо систематичного перерахунку протягом 2020-2021 року грошових коштів від ОСОБА_6 ; характеристикою з місця навчання дочки ОСОБА_1 - ОСОБА_14 , виданої директором Сарненської гімназії №3, де зазначається про те, що ОСОБА_6 завжди виявляв інтерес до успіхів дитини в навчанні, цікавився її шкільним життям, брав участь в шкільних заходах.

Наведені обставини підтверджуються й представленими фотознімками, звідки видно спільне проведення ОСОБА_1 і ОСОБА_6 відпустки та родинних свят, що в сукупності з іншими наданими доказами вказують про обгрунтованість факту, що має юридичне значення.

Крім того, з повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_6 від 11 липня 2022 року, адресованого ОСОБА_1 , вбачається, що саме позивача як дружину ОСОБА_6 було повідомлено про його загибель. Також декларацією №0001-М67Н-МНА0 про вибір ОСОБА_6 сімейного лікаря встановлено, що він вказав ОСОБА_1 як довірену особу на випадок настання екстреного випадку.

Щодо показань свідка ОСОБА_16 , то суд попередньої інстанції правильно визнав їх неналежним доказом, адже спростовуються іншими засобами доказування, які є об`єктивними і переконливими.

Судом обгрунтовано встановлено, що ОСОБА_6 не перебував у зареєстрованому шлюбі. З рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2011 року видно, що позивач протягом часу, на який просить встановити юридичний факт, також не перебувала в зареєстрованому шлюбі, оскільки цим рішенням розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 27 січня 2008 року.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З приводу доводів апеляційної скарги про хибність вирішення спірних правовідносин у цивільному судочинстві, то з ними погодитися не можна.

Так, заявник вказує, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без шлюбу з військовослужбовцем за своїми правовими наслідками призведе до публічно-правових відносин позивача з державою. Однак, як зазначає сама позивач, і на цьому зауважував суд першої інстанції, метою встановлення факту, що має юридичне значення, є не отримання нею одноразової грошової допомоги в зв`язку із смертю ОСОБА_6 , а прийняття спадщини після його смерті як спадкоємцем четвертої черги за законом. Тобто між сторонами на час розгляду справи відсутні будь-які публічно-правові відносини.

Тому не заслуговують на увагу і аргументи заявника про необхідність застосування правових позицій, висловлених у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №456/1258/17, від 02 квітня 2020 року у справі №357/13948/16-а, від 12 листопада 2020 року у справі №822/630/17, від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц, від 06 липня 2022 року у справі №240/5809/18. Більше того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 (провадження №11-150апп23) зроблено висновок про відступлення від позицій стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у спарві №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22). Так, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В іншій частині рішення суду попередньої інстанції учасниками справи не оскаржувалося, а тому колегією суддів не переглядалося. При цьому обставин для виходу за межі доводів апеляційної скарги, які обов'язковою підставою для скасування судового рішення, встановлено не було.

Так, згідно із ч.ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні справи до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine), рішення від 10 лютого 2010 року).

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 25.06.2024

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

Н.М.Ковальчук