ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6107/24

Провадження № 22-ц/4820/2195/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2024 року (суддя Салоїд Н.М.) за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.11.2018 року ОСОБА_1 уклав із АТ «Альфа-Банк» (після перейменування згідно рішення загальних зборів від 12.08.2022 року АТ «Сенс Банк») угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631059545. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник в свою чергу зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі в розмірі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредиту позичальнику, проте останній своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 284 396,73 грн.

З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, проте дана вимога залишилась відповідачем без реагування.

Із урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №631059545 в розмірі 284396,73 грн., а також суму сплаченого судового збору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2024 року у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимога АТ «Сенс Банк» задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій та можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. На думку апелянта, надана банком виписка, яка була долучена до позовної заяви, підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено також у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Виписка по картковому рахунку також підтверджує, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картковий рахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення банківських операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Апелянт, посилаючись на висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі №911/19/19 від 02.10.2020 року, у справі №559/1622/19 від 22.04.2024 року, зазначає, що суд першої інстанції не здійснив власного розрахунку заборгованості, поверхнево та формально підійшов до розгляду даної справи, а відповідач не надав власного розрахунку заборгованості з обґрунтуванням його правильності та повноти на спростування розрахунку, наданого банком.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, постановленим із дотриманням норм процесуального права та у відповідності висновків суду обставинам справи. Зазначає, що відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 27.11.2018 року по 17.07.2023 року вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти в сумі 407341,81 грн. (згідно із стовпцем №6 «Внесено коштів на рахунок» вказаного розрахунку) та вніс на користь позивача грошові кошти в сумі 421900 грн. З огляду на те, що сума сплачених відповідачем грошових коштів на користь позивача перевищує суму яка ним була використана, на думку відповідача, відсутні правові підстави до стягнення з нього на користь позивача грошових коштів у розмірі 284396,73 грн. Щодо виписки по рахунку наданої до апеляційної скарги, то співставлення вказаних у розрахунку сум (всього витрат: 628536,84 всього надходжень: 421900 = 206636,84) також не відповідає розміру заявленої позивачем заборгованості.

В судовому засіданні представник АТ «Сенс Банк» адвокат Рудницький Ю.І. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. В судове засідання призначене на 19 грудня 2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат Іваницький А.М. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити. В судове засідання призначене на 19 грудня 2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських та платіжних документів, а також доказів щодо наявності у відповідача на момент пред`явлення позову непогашеної (несписаної) заборгованості перед кредитором, натомість наявні у справі документи підтверджують лише умови кредитування, але вони не є належними та допустимими доказами щодо виконання кредитором обов`язку з надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на рахунок ОСОБА_1 за вказаним договором. Крім того, відповідач є військовослужбовцем, у зв`язку з чим з часу служби в Збройних Силах України, звільнений від сплати відсотків за користування кредитом, однак представник позивача не надав суду доказів щодо розмежування заборгованості за основним боргом та нарахованими відсотками, а суд відповідно таких доказів не здобув.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися в повній мірі.

Встановлено, що 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся з офертою пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, у якій зазначив, що він, як позичальник пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк»), що укладений між ним та банком (а.с. 4).

Відповідач зазначив про умови для укладення угоди: тип кредиту - «кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії»; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн.; процентна ставка, 39,99% річних: тип ставки - фіксована, пропонує банку відкрити поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні; випустити міжнародну платіжку карту VISA Platinum строком на 5 років з моменту випуску. Запропонував надавати йому послуги комісійної винагороди (у випадку їх наявності).

Згідно з Акцептом пропозиції на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», АТ «Альфа-Банк» повністю прийняв умови, запропоновані позичальником, та угода направлена позичальнику у спосіб, обраний в Оферті на укладення цієї угоди.

Відповідно до виписки по рахунку, банк виконав зобов`язання за договором та зарахував на банківський рахунок ОСОБА_1 на дату укладення договору кошти у розмірі 186 650 грн.

Згідно копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Відповідно до довідки №15451.2/2024 від 29.03.2024 року АТ «Сенс-Банк» в межах оферти на укладання угоди про обслуговування Кредитної карти та відкриття Відновлювальної кредитної лінії №631059545 від 27.11.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» випущено кредитну карту № НОМЕР_1 видана 27.11.2018, інші картки відсутні, термін дії 31.12.2022 ( а.с.51).

За змістом позову, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.11.2018 року станом на 17 липня 2023 року становить 284396,73 грн.

За довідкою Міністерства Оборони України військова частина НОМЕР_2 від 18 травня 2023 року №350/179/1/1/27/58/1198 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 10 травня 2023 року (а.с.78-81).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

В силу вимог п.11 ч.1 ст.1 зазначеного Закону (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

В силу вимог ч.4 ст.6 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), перед укладенням договору про споживчий кредит кредитний посередник повинен надати споживачу в письмовій формі інформацію про: 1) своє найменування (прізвище, ім`я, по батькові) та місцезнаходження; 2) державну реєстрацію (для фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб); 3) те, чи є кредитний посередник кредитним брокером чи кредитним агентом, сферу власних повноважень; 4) найменування кредитодавця (кредитодавців), в інтересах якого (яких) діє кредитний посередник; 5) перелік послуг, які пропонує кредитний посередник; 6) розмір винагороди (комісійного збору) чи іншої плати за послуги кредитного посередника.

Відповідно до ст.9 зазначеного Закону (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

В силу вимог ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції чинній на момент укладення спірного правочину), передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами було укладено кредитний договір, який підписаний сторонами, які погодили всі істотні умови договору, банком було перераховано на рахунок відповідача ОСОБА_1 кошти в розмірі 186650,00грн, відповідач погодився із укладеним договором споживчого кредитування від 27.11.2018 року, здійснював погашення заборгованості, шляхом внесення коштів на рахунок позивача, що підтверджується випискою по рахунку з 27.11.2018 року по 17.07.2023 рік, яка є первинним банківським документом і належним та допустимим доказом у справі.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, колегія суддів вважає, що між сторонами існують договірні відносини та має місце неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором від 27.11.2018 року, тому у позивача є право вимагати повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом в судовому порядку.

Враховуючи наведене вище, висновок суду першої інстанції стосовно відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів щодо виконання кредитором обов`язку з надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на рахунок ОСОБА_1 за вказаним договором є помилковим.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з розрахунком заборгованості за кредитом наданим позивачем станом на 17.07.2023 року в розмірі 284396,73 грн.

Станом на день розгляду справи, відомостей про сплату відповідачем заборгованості за кредитним договором, матеріали справи не містять та свідчить про те, що боржником за кредитним договором не усунуто порушення кредитного договору.

Як вбачається із кредитного договору від 27.11.2018 року сторони обумовили строк дії кредитного договору, строком дії кредитної карти, 5 років з моменту її випуску. За довідкою банку від 29.03.2024 року термін дії виданої карти 27.11.2018 року (інші картки відсутні), - 31 грудня 2022 року, а тому заборгованість нарахована банком після завершення наданого строку є безпідставною.

З урахуванням поданих виписок по рахунку позичальника ОСОБА_1 , розрахунку заборгованості за кредитом, з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, за період з 27.11.2018 року по 31.12.2022 року, заборгованість за кредитом складатиме 65108,01 грн. (а.с.10-22).

Отже, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення. З ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 65108,01 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що після апеляційного перегляду вимоги позову задоволено на 22,9%.

За таких обставин, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розмірі задоволених позовних вимог в розмірі 2149,18 грн. (4265,95+5119,14)?22,9%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 65108,01 грн. та судовий збір в розмірі 2149,18 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2024 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк