КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №940/886/23 Головуючий у 1 інстанції: Косович Т.П.
провадження №22-ц/824/9154/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Столярчука Вадима Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 31 січня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що є правонаступником права вимоги за зобов`язаннями ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором

№ від 06.01.2021 року, укладеним між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», в сумі 53 281,36 гривень.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 06.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір

№ , відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 34 050 гривень на строк 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,99% (загальні відсотки), 2,99% (щомісячні відсотки) в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов договору.

Вказував, що на виконання умов договору Товариство свої зобов`язання виконав належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 кошти в сумі 34 050 гривень, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконував, порушуючи умови договору, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором загальною сумою 53 281,36 грн, яку ОСОБА_1 не погасив.

Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що є правонаступником права вимоги за зобов`язаннями ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу є правонаступником права вимоги за зобов`язаннями ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №506329837 від 30.03.2021 року, укладеним між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в сумі 78 164 гривні.

Також зазначав, що 30.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №506329837, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 22 000 гривень на строк 30 днів з можливістю його продовження зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 124,10% річних та 839,50% річних у разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов договору.

На виконання умов договору Товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 кошти в сумі 22 000 гривень, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконував, порушуючи умови договору, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором загальною сумою 78 164 грн, яку ОСОБА_1 не погасив.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 31 січня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»:

-53 281 гривню 36 копійок заборгованості за кредитним договором № від 06.01.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»;

-78 164 гривні заборгованості за кредитним договором № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»;

-2 684 гривні сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі Столярчука В.М. , який діє в інтересах ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, відповідно до якого стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошові кошти у розмірі 22 000 грн по кредитному Договору №506329837, в іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування скарги вказує, що загальний розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, що підлягає сплаті за договором, не може перевищувати розмір, встановлений законодавством України, отже не може перевищувати 15% суми простроченого платежу.

Зазначає, що він заперечував отримання грошових коштів по кредитному договору №, про що було додатково повідомлено в судових дебатах, тому вважає, що оскаржуване рішення має бути негайно переглянуте та змінене.

У відзиві на апеляційну скаргу Летун Т.В. - представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Вказує, що інформаційно-телекомунікаційною системою Товариства роз`яснюється позичальнику, що у разі його згоди з офертою Товариства та виявлення бажання укласти електронний договір він має вчинити дію в інформаційно-телекомунікаційній системі щодо прийняття оферти Товариства, а саме, ввести одноразовий ідентифікатор, отриманий від Товариства у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі та натиснути кнопку «ТАК», що одночасно є підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, як і було зроблено позивачем, тобто введення у відповідне поле одноразового ідентифікатора та перерахування Товариством грошових коштів на банківський рахунок позичальника.

Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

У разі вчинення дій спрямованих на прийняття оферти, Позичальник повідомляється про те, що Товариством ініційовано грошовий переказ за реквізитами електронного платіжного засобу, вказаного позичальником в Заявці на кредит.

Одночасно з підписанням договору, Товариство відправляє на електронну адресу, вказану Позичальником у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та з вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту. Інформаційно-телекомунікаційна система Товариства повідомляє Позичальника про успішне проходження транзакції переказу коштів.

З цього моменту електронний договір вважається укладеним, в силу положень частини 2 статті 640 та статті 1046 Цивільного кодексу України.

Звертає увагу суду, що Договір було підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор (міститься вкінці Договору) MNV8TN74, відправлено 30.03.2021 13:00:20 на номер мобільного телефону вказаний ним під час заповнення заявки на отримання кредиту + НОМЕР_2.

Одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства введено 30.03.2021 13:00:52, після чого позичальник натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, Товариством було перераховано грошові кошти на банківську карту НОМЕР_1 , що належить позичальнику, що слугує доказом того, що позичальник акцептував оферту Товариства.

Отже, Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету кредитний договір між позичальником та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не був би укладений, тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позичальника.

Вказує, що позивач доводить факт укладання відповідачем Кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить.

Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Позивач вважає, що суду апеляційної інстанції, слід звернути на низку доказів які містять матеріали справи, а також на те, що суд першої інстанції при розгляді справи в повній мірі дотримався всіх норм законодавства, сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, сприяв здійсненню особами які беруть участь у справі в реалізації їх прав. Вжив всіх необхідних заходів щодо забезпечення реалізації принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог чи заперечень, прав на захист, гарантованих конституцією України.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору № від 06.01.2021 року, укладеного між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», умови кредитного договору № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеного між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та не виконано взятих на себе зобов`язань.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 06.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 34050 гривень на строк 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,99% (загальні відсотки), 2,99% (щомісячні відсотки) в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов договору (а.с. 8-9).

На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконав належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 кошти в сумі 34050 гривень, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконував, порушуючи умови договору, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором загальною сумою 53281,36 грн., в тому числі: 28756,24 грн. основного боргу, 4684,18 грн. заборгованості за річними відсотками та 19840,94 грн. заборгованості за щомісячними відсотками, що підтверджується копією довідки ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 8578150-SG від 24.12.2022 року (а.с. 13) та розрахунком заборгованості за кредитним договором № від 06.01.2021 року станом на 13.12.2022 року.

Відповідно договору відступлення прав вимоги № 20221213 від 13.12.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» право вимоги за кредитним договором № від 06.01.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 на суму 53281,36 грн. відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (копія договору - а.с. 15-17, витяг з Реєстру боржників від 13.12.2022 року - а.с. 18).

Крім того, 30.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 506329837, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 22000 гривень на строк 30 днів з можливістю його продовження зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 124,10% річних та 839,50% річних у разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов договору (а.с. 23-26).

На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 кошти в сумі 22 000 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення від 30.03.2021 року (а.с.27), проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконував, порушуючи умови договору, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором загальною сумою 78164 грн., в тому числі: 22000 грн. основного боргу та 56 164 грн. заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунками заборгованості за кредитним договором № 506329837 від 30.03.2021 року (а.с. 31, 113-116).

Відповідно Реєстру боржників № 136 від 01.06.2021 року до договору факторингу

№ 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», право вимоги за кредитним договором № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 116).

Відповідно до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (копія договору - а.с. 28-29, витяг з Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року - а.с. 30).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Із дослідженого судом кредитного договору № від 06.01.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», встановлено, що останній укладений в письмовій формі та зі сторони споживача підписано власноручним підписом.

Із дослідженого судом кредитного договору №506329837 від 30.03.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», встановлено, що останній укладений в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підпис одноразовим ідентифікатором MNV8TN74.

Отже, підписання даних договорів свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договорів діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору.

За ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З боку відповідача не надано до суду переконливих доказів необґрунтованості позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору № від 06.01.2021 року, укладеного між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», умови кредитного договору № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеного між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та не виконано взятих на себе зобов`язань.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Столярчука Вадима Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 31 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: