Справа № 214/6801/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши позовну заяву Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до ОСОБА_1 про відшкодування вартості втраченого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на свою користь вартість втраченого майна у сумі 33979 грн. 51 коп. та понесені судові витрати у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач у період з 01 лютого 2024 року по 27 травня 2024 року проходив службу на посаді поліцейського взводу №3 роти №1 батальйону №1 полку управління поліції особливого призначення №4 («Дніпро-1»)Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Згідно наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 23.05.2024 року №816 о/с, відповідач з 27 травня 2024 року був звільнений зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) відповідно до п. 6 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Між тим, під час проходження відповідачем служби позивач належним чином здійснював його речове забезпечення. Так, враховуючи факт звільнення відповідача, у позивача виникла необхідність утримати з останнього кошти за речове майно, яке було отримане відповідачем під час проходження служби в поліції та не повернуто у зв`язку з втратою, а саме бронежилету, балансова (залишкова) вартість якого становить 33979 грн. 51 коп.

Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відтак, судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Тому Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №524/8406/17 у своїй постанові від 29.05.2019 року проаналізувала вищенаведені положення закону та визначила, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто за передбачених законом умов, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України зазначено, що публічно-правовий спір спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

У п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України зазначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Із пред`явленого позивачем позову убачається, що відповідач проходив службу на посаді поліцейського взводу №3 роти №1 батальйону №1 полку управління поліції особливого призначення №4 («Дніпро-1»)Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », під час проходження якої йому було видано майно, яке він під час звільнення зі служби не повернув.

Згідно ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №826/3985/17, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тобто спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Крім того, зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справ №804/285/16 слідує, що спори про відшкодування коштів особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, навіть якщо подання відповідного позову відбувається після її звільнення з державної служби. У рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі.

Так, у даному випадку, хоч позивач і вважає видані відповідачу спеціальні засоби, зокрема бронежилет, який той не повернув, безпідставно набутим останнім відповідно до ст. 1212 ЦК України, проте вказане майно видавалось відповідачу у зв`язку з його перебуванням на публічній службі в органах Національної поліції, тобто видавалось йому як учаснику публічно-правових відносин та така видача і подальший обов`язок з повернення такого майна регулювались відповідною інструкцією та стосувались саме таких публічно-правових відносин.

За такого, спір щодо законності неповернення відповідачем при звільненні з публічної служби відповідного майна, а, як наслідок цього, - про наявність чи відсутність підстав для стягнення його вартості з відповідача, є спором з приводу проходження публічної служби та є публічно-правовим спором, який має вирішуватись адміністративним судом в порядку КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у відкритті провадження у цивільній справі за позовом до ОСОБА_1 про відшкодування вартості втраченого майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Попов.