ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5353/24 Справа № 215/1732/24 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Бортник В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук Вікторія Вікторівна, на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року про забезпечення позову у цивільній справі № 215/1732/24 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

У провадженні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

У березні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук В.В., звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Одночасно з поданням зустрічної позовної заяви, заявником подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження транспортного засобу, автомобіля марки RENAULT модель SANDERO, 2011 року випуску, тип кузова - НОМЕР_1 , VІN - НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1390 см. куб., дата державної реєстрації 13.04.2011 року, державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить відповідачу ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що з 10 вересня 2004 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року.

У період шлюбу було придбано автомобіль марки RENAULT модель SANDERO, 2011 року випуску та зареєстровано за ОСОБА_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 . Оскільки автомобіль придбаний в період шлюбу, він належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, тому ОСОБА_1 має право на 1/2 частину спільного майна. Домовленості про добровільний поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, між ними не досягнуто, ОСОБА_2 користується автомобілем особисто.

Для вирішення питання щодо поділу спільного майна ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом в якому, просив стягнути з відповідачки грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу в розмірі 116 363,40 гривень.

Оскільки автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_2 є ймовірність того, що вона може відчужити вищевказаний автомобіль іншій особі. В мережі Інтернет на сайті ОLХ опубліковано оголошення про продаж транспортного засобу: автомобіля марки RENAULT модель SANDERO, 2011 року, де співпадають технічні характеристики автомобіля (марка, модель, рік випуску, тип кузова) та державний номерний знак НОМЕР_3 , тому, на думку заявника, існує досить висока ймовірність того, що відповідач, може здійснити відчуження спірного майна, на користь інших осіб, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Ухвалою Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук В.В., про забезпечення позову залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук В.В., посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року скасувати та його заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача і добровільно поділити його вона не бажає. Також зазначає, що йому стало відомо, що відповідач намагається продати автомобіль з метою уникнути його поділу. Посилається, що існує реальна можливість відчуження відповідачем спірного автомобіля, що приведе до ускладнення виконання рішення суду про стягнення компенсації 1/2 частки його вартості. Зазначає, що розгляд справи судом першої інстанції відбувся формально, про що свідчить викладений мотив прийняття цього рішення, суд ніяк не з`ясував обставини та не дослідив докази заяви.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук В.В., підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір щодо транспортного засобу, який придбаний в період шлюбу та перебував у їх спільній власності. ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу, щодо відшкодування ОСОБА_2 на його користь грошової компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу в розмірі 116 363,40 гривень, тобто предметом позову, з яким звернувся заявник, є матеріально-правова вимога про поділ майна, що кореспондує зі способами захисту порушеного права. Врахувавши пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом спору, наявність вказаних обставин, що з заяви не вбачається посилання на відповідні докази чи обґрунтування яким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених прав або інтересів позивача, заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях позивача стосовно того, що невжиття відповідних заходів в подальшому може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення його позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду за наступних підстав.

Відповідно ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18), а також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 13 грудня 2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21).

У рішенні від 19 березня 1997 року заява № 18357/91 у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

У постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18, від 19 травня 2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21) зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук В.В., звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, згідно якого просив стягнути з відповідачки грошову компенсацію вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу в сумі 116 363,40 гривень.

При цьому, заявник посилається на опубліковане в мережі Інтернет на сайті ОLХ оголошення про продаж автомобіля марки RENAULT модель SANDERO, 2011 року, зокрема співпадають технічні характеристики автомобіля (марка, модель, рік випуску, тип кузова) та державний номерний знак НОМЕР_3 , у зв`язку з чим припускає існування досить високої ймовірності того, що відповідач, може здійснити відчуження належного їй майна, на користь інших осіб, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником не доведено існування обставин, які можуть призвести до ускладнення або неможливості у майбутньому виконати рішення суду та не доведено, що застосування забезпечення позову буде ефективним захистом поновлення порушених чи оспорю вальних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом відчуження транспортного засобу марки RENAULT модель SANDERO, 2011 року випуску, тип кузова - НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1390 см.куб., дата державної реєстрації 13квітня 2011, державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 .

Колегія суддів апеляційного суду, зважаючи на те, що вказаний спірний автомобіль є предметом позову, приходить висновку, що вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами та сприятимуть виконанню судового рішення у разі задоволення вимог позивача.

При цьому, апеляційний суд акцентує увагу, що вжиття заходів забезпечення позову щодо рухомого майна у вигляді заборони його відчуження не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги у частині забезпечення позову, а саме: шляхом заборони відчуження транспортного засобу марки RENAULT модель SANDERO, 2011 року випуску, тип кузова - НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1390 см.куб., дата державної реєстрації 13квітня 2011, державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 .

Отже, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення.

Відповідно п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук Вікторія Вікторівна, задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук Вікторія Вікторівна, про забезпечення позову у цивільній справі № 215/1732/24 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , відчуження транспортного засобу марки RENAULT модель SANDERO, 2011 року випуску, тип кузова - НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1390 см.куб., дата державної реєстрації 13 квітня 2011 року, державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 25 червня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста