УХВАЛА

07 травня 2024 року

м. Київ

справа № 757/14512/23-ц

провадження № 61-5931 ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року тапостанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 12 березня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

15 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення, які просив скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Щодо підстав касаційного оскарження

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд констатує, що касаційна скарга не містить чітких посилань на підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті

389 ЦПК України.

Пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадкуякщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права без зазначення та нормативно-правового обґрунтування випадків (випадку), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті

389 ЦПК України, не є належним виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Крім посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права, касаційна скарга має містити:

- (у разі оскарження на підставі пункту 1) формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин;

- (у разі оскарження на підставі пункту 2) обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення;

- (у разі оскарження на підставі пункту 3) зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи;

- (у разі оскарження на підставі пункту 4) посилання на підстави, передбачені частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Оскільки заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою

статті 389 ЦПК України, відповідно до вимог частини другої, четвертої

статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої

статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Також надіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Щодо повноважень представника

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що касаційна скарга підписана, окрім ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який зазначений представником позивача, хоча доказів на підтвердження повноважень представника не надано.

Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» повноваження адвоката як представника можуть підтверджувати: договір про надання правничої допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових правовідносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Справа № 757/14512/23-ц не є трудовою та не визнавалась судами попередніх інстанцій малозначною. Отже, представництво заявника в суді касаційної інстанції має здійснюватися адвокатом, однак відсутні документальні підтвердження того, що один з підписантів касаційної скарги є адвокатом.

Отже, оскільки у додатках до касаційної скарги відсутні документи на підтвердження повноважень ОСОБА_2 представляти інтереси

ОСОБА_1 , суд позбавлений можливості перевірити повноваження представника.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої

статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Зокрема, відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у особи, яка подає касаційну скаргу.

У випадку, якщо касаційну скаргу, крім позивача, подає також адвокат, уточнена касаційна скарга має містити передбачені пунктом 2 частини другої статті 392 ЦПК України відомості щодо наявності або відсутності електронного кабінету у представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова А. Б., у разі підтвердження відповідних повноважень у встановленому законом порядку. При цьому, Верховний Суд наголошує, що наявність електронного кабінету в системі «Електронний Суд» у адвоката є обов`язковою

(частина шоста статті 14 ЦПК України).

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь