Справа № 128/2019/24

РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Літневській А.Р.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, посилаючись на те, що вона проживала разом однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , в період з вересня 2019 року до моменту його зникнення безвісти, 13 квітня 2024 року. Вказує, що 13 квітня 2024 року ОСОБА_4 зник безвісти під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України в районі ведення бойових дій біля н.п. Уманське, Донецької області. Пояснює, що вони з ОСОБА_4 попередньо були офіційно одружені та мають спільного сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часом шлюб було розірвано. В подальшому, вказує, що вони відновили подружні стосунки та знову почали проживати однією сім`єю разом як чоловік та дружина, однак без реєстрації шлюбу. Так, повторно заявниця та ОСОБА_4 почали подружні відносини з вересня 2019 року. Зазначає, що за час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували предмети домашнього побуту, крім того свята проводили в колі рідних та друзів. 03 березня 2022 року чоловік заявниці ОСОБА_4 пішов добровольцем захищати державу Україну від вторгнення російської федерації. Вказує, що в періоди звільнень від військової служби повертався до дому, до їх сім`ї, де постійно разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Метою встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дасть заявниці можливість оформити в послідуючому права на пільги, грошові виплати, які передбачені законодавством для членів сім`ї безвісті зниклого воїна та надасть доступ до інформації про її чоловіка, відомостей про його зникнення, розшуку та іншої важливої інформації щодо нього.

Враховуючи вищезазначене, наразі виникли обставини що мають юридичне значення, факт яких необхідно встановити у судовому порядку, оскільки вирішити дане питання в досудовому порядку не вбачається за можливе.

В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність.

Заявниця ОСОБА_1 вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просить задоволити та винести рішення по справі, змін та доповнень не має, справу просить розглянути за її відсутності.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду заяви, за якими не заперечують проти задоволення даної заяви, судове засідання просять провести у їх відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку заявника, викладену у наданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

13 квітня 2024 року ОСОБА_4 зник безвісти під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України в районі ведення бойових дій біля н.п. Уманське, Донецької області, що підтверджується Сповіщенням сім`ї №3912, від 16 квітня 2024 р. №3912 (а.с.5); Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0000079 від 20.04.2024 року (а.с.6).

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 попередньо були офіційно одружені та мають спільного сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 13 грудня 2017 року, видане повторно (а.с.7); з часом шлюб було розірвано, що підтверджується заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 березня 2011 року, справа №2-375/11 (а.с.8).

03 березня 2022 року ОСОБА_4 пішов добровольцем захищати державу Україну від вторгнення російської федерації.

Обставини спільного проживання підтверджуються довідкою, виданою Вінницько-Хутірським старостинським округом №287 від 22.04.2024 року, видана про те, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають та пов`язані спільним побутом (сімейні відносини): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає без реєстрації місця проживання (а.с.9).

Одним із доказів спільного проживання заявниці та ОСОБА_4 за вищевказаною адресою, свідчить копія судової повістки про виклик останнього до суду по справі №127/19959/21, згідно якої повістка надіслана за місцем проживання: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В силу ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту заяви вбачається, що заявник просить встановити факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення у неї права на оформлення виплат, передбаченими Постановою КМУ від 28.02.2022р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також інших виплат пов`язаних зі смертю військовослужбовця під час воєнного стану.

Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1 статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Крім того, оскільки відносини між подружжям мають, насамперед, глибоко особистий характер, то й правовому регулюванню особистих немайнових відносин у сімейному праві надається особливе значення. Суспільні зв`язки, що складаються в сім`ї, є глибоко особистими, багато в чому інтимними і ґрунтуються на почуттях любові та взаємної прихильності. Проте велика кількість особистих відносин між подружжям знаходиться поза сферою правового регулювання. В силу своєї делікатності та інтимності вони не піддаються зовнішньому впливу, що вказує на їх особливий характер. До особистих немайнових прав подружжя СК України відносить ті, які є найбільш важливими та на які можна впливати нормами сімейного права. Це право на материнство та батьківство; право на повагу до своєї індивідуальності; право на духовний розвиток; право на зміну прізвища; право на розподіл обов`язків та спільне вирішення питань життя сім`ї; право на особисту свободу. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. В пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03червня 1999року №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання один одному грошових коштів, факт ведення спільного господарства і наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, свідчить про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства. З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення в них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У постанові від 3 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

У постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дійсно проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з вересня 2019 року по 13 квітня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлені у судовому засіданні, на підставі належних та допустимих доказів, фактичні обставини справи переконують суд у тому, що заяву ОСОБА_1 слід задоволити, та встановити факт про який вона просить. Встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дасть заявнику можливість користуватись пільгами, які передбачені законодавством для членів сім`ї безвісти зниклого військового. Встановлення заявленого факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.

У відповідності до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати, понесені заявником на сплату судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., не відшкодовуються. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 11, 15, 247, 294, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з вересня 2019 року по 13 квітня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників:

заявник ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

заінтересована особа ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Повний текст судового рішення виготовлено 26.06.2024.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО