СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19832/23

пр. № 2/759/1686/24

28 березня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Донець Г.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Кияниці О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36) про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

У жовтні 2024 р. представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з Комунальної організації виконавчого органу КМР заборгованості по невиплаченій заробітній платі у розмірі 76 699,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 168 104,43 грн. з яких підлягають вілрахуванню податки та інші обов`язкові платежі.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що був прийнятий на посаду головного інженера Пульту централізованого спостереження в КП «Муніципальна охорона». Згідно з наказом №434-к від 19.12.2019 був переведений на посаду начальника Пункту централізованого спостереження, а згідно з наказом №139-к від 06.08.2021 переведений на посаду головного інженера-проектувальника технічних засобів охорони. Відповідно до рішення КМР від 14.12.2021 №593/634 КП «Муніципальна охорона» реорганізовано у Комунальну організацію «Муніципальна охорона». Наказом №1166-к від 15.06.2023 року позивача було звільнено із займаної посади в КО «Муніципальна охорона» згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників. У період з 28.12.2021 року до серпня 2022 року крім виконання обов`язків за своєю основною посадою головного інженера-проектувальника технічних засобів охорони позивач виконував додатково обов`язки начальника Пункту централізованого спостереження. Так, наказом №354-к від 24.12.2021 «Про виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника» на позивача було покладено обов`язки начальника Пункту централізованого спостереження без увільнення від основної роботи з 28.12.2021 року, тимчасово, на період відсутності (відпустки, відрядження тощо) ОСОБА_4 з доплатою у розмірі 50% посадового окладу пропорційно відпрацьованого часу.

Наказом №32 від 01.06.2022 «Про виконання обов`язків увільненого від роботи працівника у зв`язку із призовом на військову службу» на позивача було покладено обов`язки начальника Пункту централізованого спостереження, без увільнення від основної роботи з 01 червня 2022 року, тимчасово, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації ОСОБА_4 до фактичного виходу його на роботу, з доплатою у розмірі 50% посадового окладу, пропорційно відпрацьованого часу

За весь період виконання позивачем обов`язків тимчасово відсутнього працівника, а саме - начальника Пункту централізованого спостереження, доплата йому не виплачувалась. При звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України відповідач не здійснив повного розрахунку по заробітній платі, а саме - не донарахував та не виплатив доплату у розмірі 50% посадового окладу за кожен місяць виконання обов`язків начальника Пункту централізованого спостереження. Всього за період січень 2022 - липень 2022 (7 місяців) сума невиплаченої позивачу доплати за виконання обов`язків відсутнього працівника становить : 21 914,00 грн х 50% х 7 місяців = 76 699,00 грн, де 21 914,00 грн - розмір посадового окладу позивача.

Згідно відповіді відповідача Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» №110-1312 від 18.09.2023 заробітна плата позивача протягом останніх двох календарних місяців, які передували звільненню, середньоденна заробітна плата становить 1 436,79 грн. З цієї відповіді вбачається, що до сум, нарахованих при звільненні, не включено доплату за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Кількість днів затримки розрахунку при звільненні за період з 17.06. 2023 р. по 11.10.2023 року становить 117 днів. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача у розрахунковому періоді буде складати суму 168 104,43 грн. (1436,79 грн. х 117 днів) без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Просить позов задовольнити.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2023р. вказану позовну заяву залишено без руху.

03.11.2023 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала. Надала відзив на позовну заяву в якому вказала, що станом на 24.11.2023р. організацією га користь позивача було повністю виплачено всі належні йому нарахування за період його роботи.

Представником позивача надано відповідь на відзив в якому вказав, що відповідач стверджує, що станом на 24.11.2023 ним було нараховано і виплачено всі належні позивачу доплати за виконання обов`язків відсутнього працівника, а саме: - за період з 28.12.2021 по 10.01.2022 було нараховано та виплачено в грудні доплату за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника в сумі 2 241,19 грн; - за червень 2022 - 12 326,50 грн; - за липень 2022 - 12 917 грн; - за п`ять днів серпня 2022 - 2 808,24 грн. Крім того, після відкриття провадження по даній справі відповідачем було проведено звірку та 24.11.2023 р. нараховано доплату позивачу у розмірі 13 656,47 грн, проте не зазначається за який саме період проведено вказане нарахування

Нарахування доплати за січень 2022 року, як і за інші періоди виконання позивачем обов`язків тимчасово відсутнього працівника, а саме - за лютий 2022, березень 2022, квітень 2022, травень 2022, відповідачем не надано. Доказів на спростування доводів позивача про виконання ним додатково обов`язків начальника Пункту централізованого спостереження на період тимчасової відсутності ОСОБА_4 за вказані періоди (січень 2022 - травень 2022) відповідачем не надано.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження припинення виконання позивачем додаткових обов`язків тимчасово відсутнього працівника ОСОБА_4 в період січень 2022 - травень 2022 р.

Отже, за вказаний період відповідач не нарахував і не виплатив позивачу доплату у розмірі 50% посадового окладу за кожен місяць виконання обов`язків начальника Пункту централізованого спостереження. Всього за період січень 2022 -травень 2022 (5 місяців) сума невиплаченої позивачу доплати за виконання обов`язків відсутнього працівника становить : 21 914,00 грн х 50% х 5 місяців = 54 785,00 грн. де 21 914,00 грн - розмір посадового окладу позивача, який зазначений відповідачем в розрахунковому листі за грудень 2021 року. Якщо врахувати суму 13 656,47 грн, яка було нарахована відповідачем 24.11.2023 р., то заборгованість по невиплаченій заробітній платі становить: 54 785,00 - 13 656,47 = 41 128,53 грн.

Факт затримки розрахунку при звільненні підтверджений діями відповідача, який частково виплатив заборгованість по заробітній платі 24.11.2023 р. в сумі 13 656,47, тобто вже після порушення судом провадження у даній справі, більш як через п`ять місяців після звільнення позивача. Отже, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку по день фактичного розрахунку є законними і обґрунтованими. Просить стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 41 128,53 грн. і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 168 104,43 грн.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.03.2019р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду головного інженера Пульту центрального спостереження в КП «Муніципальна охорона».

На підставі наказу № 80/2-к від 02.05.2019р. позивача переведено на посаду головного інженера пункту централізованого спостереження.

Відповідно до наказу№ 434-к від 19.12.2019р. ОСОБА_1 переведено на посаду начальника пункту централізованого спостереження.

06.08.2021р. позивача переведено на посаду головного інженера-проектувальника технічних засобів охорони.

Відповідно до рішення КМР від 22.04.2021 №593/634 КП «Муніципальна охорона» реорганізовано у Комунальну організацію «Муніципальна охорона».

Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою /а.с.8-9/.

Відповідно до наказу № 354-к від 24.12.2021 на головного інженера-проектувальника технічних засобів охорони ОСОБА_1 , за його згодою, покладено обов`язки начальника пункту централізованого спостереження, без увільнення від основної роботи з 28.12.2021р., тимчасово, на період відсутності (відпустки, відрядження тощо) ОСОБА_4 з доплатою у розмірі 50% посадового окладу пропорційно відпрацьованого часу/а.с.10/.

Відповідно до наказу № 32 від 01.06.2022 покладено на ОСОБА_1 , головного інженера-проектувальника технічних засобів охорони пункту централізованого спостереження, за його згодою, обов`язки начальника пункту централізованого спостереження, без увільнення від основної роботи з 01.06.2022р., тимчасово, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації ОСОБА_4 до фактичного виходу його на роботу, з доплатою у розмірі 50% посадового окладу пропорційно відпрацьованого часу/а.с.12/

Наказом № 1166-к від 15.06.2023 позивача було звільнено із займаної посади в КО «Муніципальна охорона» згідно з п. 1 ст. 40 КЗпПУ у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників.

З розрахунку при звільненні № 5 від 16.06.2023р. вбачається, що позивачу виплачено за квітень 31 241,70 грн., травень 26 229,91 грн. Середньоденна (по первинному відпуску) 1 436,79 грн. Вихідна допомога (21,5 днів) 30 890,99 грн./а.с.15/.

Відповідно до розрахункового листа за червень 2023р. ОСОБА_1 оклад становить 21 546,00 грн. Позивачу нараховано 5 днів - 5 130,00 грн., вихідна допомога у розмірі 30 890,99 грн., компенсація відпустки 17 075,04 грн. ОСОБА_1 виплачено аванс у розмірі 3 303,72 грн., чергова виплата № 6 у розмірі 39 438,59 грн./а.с.16/

З долучених до матеріалів справи розрахункових листів вбачається, що позивачу у грудні 2021р. нараховано доплату за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника у розмірі 2 241,19 грн., у червні 2022р. нараховано 12 326,50 грн.; у липні 2022р. нараховано 12 917,00 грн.; у серпні 2022р. нараховано 2 808,24 грн. /а.с. 52-53/.

24.11.2023р. позивачу виплачено заробітна плата у розмірі 10 993,45 грн. /а.с.54/.

Судом встановлено, що позивач виконував обов`язки начальника пункту централізованого спостереження тимчасово на час відсутності

ОСОБА_4. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 перебував на лікарняному з 21.01.2022р. до 01.02.2022р., з 02.02.2022 до 07.02.2022; 08.02.2022 до 16.02.02.2022р.; з 17.02.2022 до 25.02.2022р./а.с.74-77/.

Відповідно до наказу № 1103 від 13.12.2021р. надано ОСОБА_4 начальнику пункту спостереження, відпустку як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів з 28.12.2021р. по 10.01.2022/а.с.78/.

З долучених до матеріалів справи табелів обліку використання робочого часу ПЦС ОСОБА_1 в різний період був відповідальний за ведення табелю.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини другої ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Структуру заробітної плати згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» складає основна, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст. 105 КЗпП працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Міністерством праці та соціальної політики України у листі від 19.04.2011 №126/06/186-11 було роз`яснено, що виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення працівника від своїх основних обов`язків - це заміна працівника, відсутнього у зв`язку з хворобою, відпусткою (без звільнення від основних трудових обов`язків), коли працівник поряд із своєю основною роботою виконує обов`язки тимчасово відсутнього працівника. При цьому призначення працівника виконуючим обов`язки за вакантною посадою не допускається.

Позивач у заяві вказує, що за весь період виконання ним обов`язків тимчасово відсутнього працівника, а саме начальника пункту централізованого спостереження, доплата йому не виплачувалась. Однак вказане суд не приймає до уваги, оскільки з долучених до матеріалів справи розрахунків позивачу у грудні 2021, червні 2022, липні 2022, серпні 2022р було нараховано та виплачено доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Згідно з ч. 1ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

З урахуванням викладено встановлено, що позивачу виплачувались доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, а тому підстав для стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі, суд не вбачає.

Також просить стягнути середній заробіток за період прострочення з 17.06.2023р. по 11.10.2023р. у розмірі 168 104,43 грн. з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Встановлено, що після ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи 24.11.2023р. позивачу була нарахована доплата 50% посадового окладу у розмірі 13 656,47 грн. та з вирахуванням податків та обов`язкових платежів до сплати нараховано 10 993, 45 грн. Тобто під час розгляду справи з позивачем було здійснено останочний розрахунок саме 24.11.2023.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.06.2023р. по 24.11.2023р. з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 47, 105, 116, 117, 237-1 КЗпП України,, ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 275, 279, 352-355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» ( , м. Київ, вул.Хрещатик, 26) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.06.2023р. по 24.11.2023р. з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Н.О. Петренко