Справа №487/2265/24
Провадження №2/487/1651/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25.06.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді: Кузьменко В.В., за участю секретаря судового засідання: Барської А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач сплачує аліменти у розмірі 3700 грн. Вказані грошові кошти витрачаються на потреби пов`язані з життєдіяльністю дитини. Додаткові витрати сплачує лише позивач. Так, з метою розвитку здібностей дитини, він відвідує неприбуткову Групу дитячого розвитку «ТРИМАЙ ХВИЛЮ». У вказаному закладі, дитина вивчає англійську мову, що сприяє розвитку її мовних навиків. Крім того, відвідує логопедичні заняття; готується опановувати правопис, вчиться писати, читати та малювати; вивчає математику, мову та навколишній світ. Крім того займається розвитком фізичних здібностей зокрема йогою. Відвідування зазначених занять на даний час, коштує позивачу 8000 грн. на місяць. Так за період з липня 2023 року по лютий 2024 року нею було витрачено грошові кошти в сумі 60 000 грн. Крім цього дитина проходила лікування та огляд у стоматолога, за який позивачем було сплачено 3190 грн. А також, було проведено дослідження - Ехокардіографія разом з необхідними лабораторними аналізами, за які позивачем було сплачено 1650 грн. Крім того, позивач несе додаткові витрати на дитину пов`язані з облаштуванням комфортної спальні. Так 20.09.2023 року позивачем було придбано ліжко дитяче вартістю 26450 грн. Крім того, позивач несе додаткові витрати на дитину пов`язані з необхідністю забезпечення її необхідним сезонним одягам, який відповідає кліматичним умовам. Зокрема, позивачем витрачено грошові кошти у сумі 4977 грн. на придбання спідньої білизни, піжами, кросівок, штанів, шльопанців, плавок, тощо. У зв`язку з чим просить стягнути половину витрат у розмірі 47309,00 грн.

Ухвалою суду від 27.03.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правила спрощеного позовного провадження.

23.04.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

Представник позивача до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не подав.

За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 28.04.2017 року.

Під час вказаного шлюбу у них народилась спільна дитина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 29.09.2022 року було розірвано шлюб позивача з відповідачем.

12.09.2022 року Березанським районним судом Миколаївської області, було видано судовий наказ, відповідно до якого з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою головного державного виконавця Березанського ВДВС у Миколаївському районі, Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Колібайчук М.А. від 12.10.2023 року було відкрито виконавче провадження №73031364 на виконання вищевказаного судового наказу.

Позивач у своєму позові зазначає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, та вона понесла додаткові витрати на утримання дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (розвиток здібностей), що потребує додаткових матеріальних витрат. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19), від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц (провадження №61-9737св18).

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до наданих позивачем квитанцій за відвідування дитиною неприбуткову Групу дитячого розвитку «ТРИМАЙ ХВИЛЮ» сплачено за період з липня 2023 по лютий 2024 року 60 000 грн.

Також позивачем витрачено: на лікування зубів дитині в розмірі 3190 грн., проведення дослідження - Ехокардіографія разом з необхідними лабораторними аналізами, за які позивачем було сплачено 1650 грн. Крім того, придбання дитячого ліжка вартістю 26450 грн., а також позивачем витрачено грошові кошти у сумі 4977 грн. на придбання спідньої білизни, піжами, кросівок, штанів, шльопанців, плавок, тощо.

Такі витрати на переконання суду є додатковими витратами та не відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок отриманих аліментів, оскільки останні викликані особливими обставинами розвитком здібностей дитини, хворобами дитини.

Отже, суд вважає доведеними понесення додаткових витрат на дитину.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого.

Таким чином, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, та з урахуванням наданих позивачем доказів, суд приходить до переконання, що частина понесених позивачем додаткових витрат підлягає стягненню з відповідача, а саме в сумі 47 309 грн.

Підсумовуючи викладене, враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин 1-6 ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем дотримано вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України надано договір про надання правової допомоги від 23.01.2024 року та копію квитанції до прибуткового касового ордеру №10/24 від 10.04.2024 року на суму 12 000 грн., що підтверджує витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт по наданню позивачу правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціну позову та значення справи для сторони, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в загальній сумі 12 000 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі від 1211,20 грн, який підлягав сплаті позивачем.

Керуючись ст. ст. ст. 141, 211, 259, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі - 47 309 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 12 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В.Кузьменко