УХВАЛА

26 червня 2024 року

місто Київ

справа № 522/16797/14-ц

провадження № 61-12448св23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ситнік О. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Тітова Максима Юрійовича (суддя-доповідач), Зайцева Андрія Юрійовича, Коротенка Євгена Васильовича від участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_3 , яка є правонаступницею позивачки ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу, про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу та про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати:

а) рішення Виконкому Одеської міської ради від 27 вересня 1997 року № 510 «Про результати інвентаризації пам`яток містобудування та архітектури в м. Одесі» в частині, що стосується реєстрації права власності на житловий будинок загальною площею 1127 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 за Одеською міською радою;

б) рішення Одеської міської ради від 11 липня 2003 року № 1301-ХХІV «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади, розташованих в Приморському районі м. Одеси, що підлягають відчуженню у 2003 році» в частині включення до Переліку об`єктів, який є додатком до цього рішення, приміщення горища загальною площею 48,6 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 ;

в) рішення Одеської міської ради від 26 вересня 2003 року № 1677-ХХІV «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади, що розташовані в Приморському районі м. Одеси, та підлягають відчуженню у 2003 році» в частині включення до Переліку об`єктів, який є додатком до цього рішення, підвального приміщення площею 48,5 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 ;

г) рішення Одеської міської ради від 20 квітня 2004 року № 2389-ХХІV «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади, розташованих в Приморському районі м. Одеси, що підлягають відчуженню у 2004 році» в частині включення до Переліку об`єктів, який є додатком до цього рішення, приміщення підвалу площею 13,4 кв. м. та приміщення горища площею 49,5 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 ;

д) розпоряджень Приморської райадміністрації Одеської міськради від 07 червня 2007 року № 1617, від 15 червня 2004 року № 1779 та від 15 червня 2004 року № 1781;

визнати недійсними:

а) свідоцтво про право власності на нежиле приміщення горища під № НОМЕР_1 площею 49,5 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 , видане Виконкомом Одеської міської ради 22 червня 2004 року;

б) свідоцтво про право власності на нежиле приміщення горища № НОМЕР_2 площею 48,5 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 , видане Виконкомом Одеської міської ради 22 червня 2004 року;

в) свідоцтво про право власності на нежиле підвальне приміщення № НОМЕР_3 площею 13,4 кв. м. в будинку АДРЕСА_1 , видане Виконкомом Одеської міської ради 22 червня 2004 року;

г) договір купівлі-продажу нежитлового приміщення горища № НОМЕР_4 площею 49,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 від 22 березня 2004 року, укладеним між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та ОСОБА_6 ;

д) договір дарування нежитлового приміщення горища під № 536 площею 49,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 від 14 травня 2005 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

е) договір купівлі-продажу нежитлового приміщення горища під № НОМЕР_1 загальною площею 49,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 від 30 вересня 2004 року, укладений між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та ОСОБА_6 ;

є) договір купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення № 603 площею 48,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 від 22 березня 2004 року, укладений між Одеською міською радою та ОСОБА_7 ;

ж) договір купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення № 535 площею 48,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 від 22 березня 2004 року, укладений між Одеською міською радою та ОСОБА_7 ;

з) договір купівлі-продажу нежитлового приміщення горища № НОМЕР_2 площею 48,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 від 30 вересня 2004 року, укладений між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та ОСОБА_7 ;

и) договір купівлі-продажу нежилого підвального приміщення № 504 площею 13,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 від 30 вересня 2004 року, укладений між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та ОСОБА_7 ;

скасувати записи про державну реєстрацію права власності на наступні нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 :

а) нежитлове приміщення № 536 площею 49,5 кв. м. за ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та Одеською міською радою;

б) нежитлове приміщення горища № НОМЕР_1 площею 49,5 кв. м. за ОСОБА_6 та Одеською міською радою;

в) нежитлове підвальне приміщення № НОМЕР_5 площею 48,5 кв. м. за ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та Одеською міською радою;

г) нежитлове підвальне приміщення № НОМЕР_6 площею 48,6 кв. м. за ОСОБА_7 та Одеською міською радою;

д) нежитлове приміщення горища № НОМЕР_2 площею 48,5 кв. м. за ОСОБА_7 та Одеською міською радою;

е) нежитлове підвальне приміщення № 504 площею 13,4 кв. м. за ОСОБА_7 та Одеською міською радою.

ОСОБА_1 подала заяву про залучення її до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, разом з якою остання подала позовну заяву з тими ж вимогами, що і позовна заява ОСОБА_4

09 червня 2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси до участі в справі залучено ОСОБА_1 у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вказали, що ОСОБА_4 з 15 січня 2003 року до 27 травня 2013 року була співвласником, а ОСОБА_1 з 27 травня 2013 року є співвласником квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 є власником квартири № 6 у вказаному будинку. ОСОБА_5 та ОСОБА_5 здійснили реконструкцію квартир № № 1 , 3 , 3-а , 4 , 4-а , 5 та 21 , що негативно вплинуло як на загальний стан всього будинку, так і на стан квартир будинку. Внаслідок здійсненої відповідачами реконструкції відбулося об`єднання квартир із спірними нежитловими приміщеннями підвалу та горища будинку, зміна їх функціонального призначення, що унеможливлює для них як співвласників користування цими нежитловими приміщеннями. Оспорювані рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, рішення Одеської міської ради, розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, договори купівлі-продажу, договір дарування та свідоцтва про право власності є такими, що суперечать чинному законодавству України, та порушують їх право власності як співвласників відчужених спірних нежитлових приміщень.

09 листопада 2017 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси в задоволенні позовів ОСОБА_4 та позову ОСОБА_1 відмовлено.

11 липня 2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду в порядку процесуального правонаступництва замінено позивача ОСОБА_4 на правонаступника - ОСОБА_3

18 серпня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 липня 2023 року.

21 серпня 2023 року ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 липня 2023 року.

05 вересня 2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду заяву ОСОБА_3 як правонаступника позивача ОСОБА_4 про відмову від позову задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_3 як правонаступника позивача ОСОБА_4 від її позову. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року у відповідній частині визнано нечинним. Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу, та про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна - закрито.

05 вересня 2023 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року, ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року.

11 жовтня 2023 року ухвалою Верховного Суду поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 11 липня 2023 року. Відкрито касаційне провадження в справі № 522/16797/14-ц та витребувано її з Приморського районного суду м. Одеси.

11 жовтня 2023 року ухвалою Верховного Суду поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 11 липня 2023 року. Відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

06 грудня 2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року, ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року.

06 грудня 2023 року ухвалою Верховного Суду прийнято заяву ОСОБА_4 про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року, ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року.

31 травня 2024 року справа № 522/16797/14-ц надійшла до Верховного Суду.

21 червня 2024 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду заяву про відвід колегії суддів Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. від участі в розгляді справи № 522/16797/14-ц.

25 червня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. своєю ухвалою визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. від участі в розгляді справи 522/16797/14-ц. Заяву про відвід колегії суддів Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. передано для вирішення іншому судді.

25 червня 2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. призначено суддю-доповідача Ситнік О. М.

Вважаю, що відсутні підстави для задоволення заяви про відвід.

Обґрунтовуючи заяву про відвід колегії суддів Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., заявниця послалася на те, що Верховний Суд в порушення вимог частини першої статті 407 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) протягом 10 місяців не здійснив перегляд оскаржуваних рішень, запит про витребування справи Верховний Суд направив 16 травня 2024 року попри те, що відповідна ухвала постановлена судом ще 11 жовтня 2023 року.

Суддя Тітов М. Ю. приймав участь у розгляді іншої справи № 522/6993/18 за позовом ОСОБА_9 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_10 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , треті особи: ОСОБА_4 , орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про виселення та вселення, у складі колегії суддів Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Дундар І. О., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.

За результатами розгляду справи касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 23 травня 2023 року скасовано. Справу № 522/6993/18 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Зазначене, на думку заявниці, також свідчить про умисне затягування розгляду справи.

Крім того, вважає, що підставою для відводу судді Тітова М. Ю. є інформація, що розміщена у вільному доступі мережі «Інтернет», яка, на думку заявниці, свідчить про сумнівну доброчесність судді.

У ЦПК України передбачено підстави відводу судді.

У частині першій статті 36 ЦПК України зазначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно зі статтею 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Тобто цивільним процесуальним законом чітко визначені підстави відводу судді, одним з яких є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).

Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

ОСОБА_1 не навела обґрунтованих обставин, які б свідчили про упередженість суддів Тітова М. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. при розгляді справи № 522/16797/14, а її припущення не можуть бути підставою для відводу суддів, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у їх неупередженості й не підтверджені жодними належними доказами. Доводи про порушення строків витребування та розгляду справи не є підставою для відводу суддів відповідно до вимог статті 36 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному процесуальним законом (частина четверта статті 15 Закону № 1402-VIII).

У постанові від 18 квітня 2024 року у справі № 9901/110/19(провадження № 11-191заі23)Велика Палата Верховного Суду виснувала, що якщо суддя визначений для розгляду конкретної справи у встановленому законом порядку, він зобов`язаний брати участь в розгляді такої справи і тільки у випадках, передбачених законом, він може бути відведений (самовідведений) від розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що процесуальні дії судді, висловлена суддею правова позиція в судовому рішенні не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку суддя позбавляється можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. Факт прийняття суддею рішення у справі того ж позивача зі схожим правовим обґрунтуванням не може сам по собі виправдати побоювання щодо упередженості такого судді, а ухвалення судового рішення саме по собі не може бути свідченням особистої зацікавленості судді у результаті розгляду інших аналогічних справ.

Тому доводи заявниці про те, що участь судді Тітова М. Ю. у розгляді іншої справи № 522/6993/18 за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності судді також є безпідставними.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Вважаю, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Тітова М. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. від участі в розгляді справи, оскільки не знайшли підтвердження доводи заявниці про те, що існують обставини, які достовірно б вказували на упередженість та необ`єктивність суддів Верховного Суду Тітова М. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.

Керуючись статтями 33, 36, 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Тітова Максима Юрійовича (суддя-доповідач), ОСОБА_12 , Коротенка Євгена Васильовича від участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_3 , яка є правонаступницею позивачки ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу, про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу та про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Ситнік