Справа № 442/261/14-ц
Провадження № 6/442/27/2024
УХВАЛА

іменем України

04 квітня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі

головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич в залі суду цивільну справу № 442/261/14-ц за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України та скасування арешту, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Дрогобицький ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівіської області із заявою, в якій просить скасувати арешт, накладений на кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в установах банків, згідно постанови виконавчого провадження №48601760 від 14.03.2016 року та постанови виконавчого провадження №48601760 від 19.05.2016 року; скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), згідно постанови від 02.09.2015 року про відкриття виконавчого провадження №48601760 з накладенням арешту на майно боржника та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про обтяження №11015440 від 02.09.2015 року, №11015325 від 02.09.2015 року) №11015230 (спеціальний розділ) від 02.09.2015 року; скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), встановлене ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 03.03.2016 року у справі №442/261/14-ц.

Заяву обґрунтовує тим, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 03.03.2016 у справі №442/261/14-ц подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, за виконавчим листом №442/261/14-ц, виданим 24.12.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

У Дрогобицькому МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області церебувало виконавче провадження у ВП №48601760 з виконання виконавчого листа №442/261/14-ц, виданого

Дрогобицьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу по договору позики в розмірі 66 000 доларів США (775 500 грн.) та 34 000 грн., а всього 809 500 грн. та судового збору в розмірі 3 654 грн.

В подальшому, стягувану ОСОБА_5 було передано в рахунок погашення заборгованості нерухомого майна на суму 549 200 грн. і 30.12.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку відсутністю іншого тайна, на яке можна було б звернути стягнення в рахунок погашення залишку заборгованості в сумі 263 954 грн.

Отже, у ВП №48601760 сторонами виконавчого провадження були боржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_5 .

На даний час виконавчий документ стягувачем повторно в органи ДВС не подано.

В подальшому у ОСОБА_5 наступила смерть і відповідно до ухвали Дрогобицького міськрайонного суду у справі №442/2555/19 від 14.04.2021 року було затверджено мирову угоду між правонаступниками ОСОБА_5 :, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , з однієї сторони, та сином ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , з другої сторони.

Згідно п.11 мирової угоди, правонаступники стягувача ОСОБА_5 : ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовляються від майнових претензій, в тому числі і у виконавчому провадженні ВП №48601760. Сторони погодились, що борг в рамках вказаного виконавчого провадження є повністю погашеним, вимоги боржником, в даному випадку ОСОБА_1 , виконані повністю.

Правонаступники стягувача ОСОБА_5 : ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобов`язались протягом 10 днів з моменту набрання законно сили ухвали суду про затвердження даної мирової угоди звернутись до органів виконавчої служби з заявою про закриття виконавчого провадження ВП №48601760, а у випадку не виконання даного зобов`язання, вказана мирова угода є підставою для закриття такого виконавчого провадження.

Проте, своїм листом №27109 від 07.07.2023 року Дрогобицький ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ відмовив у знятті арешту, накладеного на майно (кошти) боржника - ОСОБА_1 та скасуванні інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду у справі №442/261/14-ц відповідно до положень ст.ст.47, 50, 60 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року та ст.ст.47, 50, 60 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, оскільки правонаступники стягувана ОСОБА_5 : ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є сторонами виконавчого провадження ВП №48601760 і рішень судів про заміну сторони у даному виконавчому провадженні до ВДВС не надходило та відповідно органом ДВС не приймалась постанова про заміну сторони виконавчого провадження.

Крім того. Дрогобицький ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ у своєму листі №27109 від 07.07.2023 року відмовив у знятті арешту, накладеного на майно (кошти) боржника - ОСОБА_1 та скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду у справі №442/261/14-ц, покликаючись і на те, що виконавчий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 у ВП №53317893, стягнуто частково в сумі 35 984, 51 грн., залишок становить 45 330, 89 грн.

В той самий час, з пенсії ОСОБА_1 було частково стягнуто виконавчий збір, а решту коштів боржником сплачено на рахунок відділу ДВС, з якого виконавчий збір перераховано на відповідний рахунок отримувача. Таким чином, виконавчий збір в сумі 81 315, 40 грн. погашено повністю.

Постановою про закінчення виконавчого провадження №53317893 від 09.11.2023 року виконавче провадження із стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 81 315,40 грн. закінчено і припинено чинність арештів, накладених на кошти у ВП №53317893, а також припинено чинність постанови про звернення стягнення на доходи (пенсію) боржника.

Посилаючись на норми законодавства зазначає, що у зв`язку із неможливістю на даний час здійснити заміну сторони виконавчого провадження через сплив строку пред`явлення виконавчого документа до виконання і неможливість поновлення цього строку, а також у зв`язку погашенням зобов`язань боржника перед правонаступниками стягувана, відпала необхідність у застосуванні до боржника заходів щодо виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду у справі №442/261/14-ц у виконавчому провадженні ВП №48601760.

Від представника заявника ОСОБА_6 надійшла заява про слухання справи у його відсутності, за яву просить задоволити у повному обсязі.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився. Від начальника Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ надійшла заява про слухання справи у її відсутності, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 03.03.2016 у справі №442/261/14-ц подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, за виконавчим листом №442/261/14-ц, виданим 24.12.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу по договору позики в розмірі 66 000 доларів США (775 500 грн.) та 34 000 грн.. а всього 809 500 грн. і судового збору в розмірі 3 654 грн.

Як встановлено в судовому засіданні підставою для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 слугувало те, що вона є боржником у вищевказаному виконавчому провадженні.

За правилами ч.1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України на заявника покладається обов`язок з доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Заявник в своїй заяві посилається на те, що у Дрогобицькому МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження ВП №48601760 з виконання виконавчого листа №442/261/14-ц, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу по договору позики в розмірі 66 000 доларів США (775 500 грн.) та 34 000 грн.. а всього 809 500 грн. і судового збору в розмірі 3 654 грн.

В подальшому, стягувачу ОСОБА_5 було передано в рахунок погашення заборгованості нерухомого майна на суму 549 200 грн.

30.12.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку відсутністю іншого майна, на яке можна було, б звернути стягнення в рахунок погашення залишку заборгованості в сумі 263 954 грн.

На даний час виконавчий документ стягувачем повторно в органи ДВС не подано.

У зв`язку з тим, що стягувач ОСОБА_5 померла, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду у справі №442/25555/19 від 14.04.2021 було затверджено мирову угоду між правонаступниками ОСОБА_5 : ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , з однієї сторони, та сином ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , з другої сторони.

Згідно п.11 мирової угоди, правонаступники стягувача ОСОБА_5 : ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовляються від майнових претензій, в тому числі і у виконавчому провадженні ВП №48601760. Сторони погодились, що борг в рамках вказаного виконавчого провадження є повністю погашеним, вимоги боржником, в даному випадку ОСОБА_1 , виконані повністю.

Правонаступники стягувача ОСОБА_5 : ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобов`язались протягом 10 днів з моменту набрання законної сили ухвали суду про затвердження даної мирової угоди звернутись до органів виконавчої служби з заявою про закриття виконавчого провадження ВП №48601760, а у випадку не виконання даного зобов`язання, вказана мирова угода є підставою для закриття виконавчого провадження та зняття обтяжень.

Проте, своїм листом №27109 від 07.07.2023 року Дрогобицький ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ відмовив у знятті арешту, накладеного на майно (кошти) боржника - ОСОБА_1 та скасуванні інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду у справі №442/261/14-ц відповідно до положень ст.ст.47, 50, 60 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року та ст.ст.47, 50, 60 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, оскільки правонаступники стягувана ОСОБА_5 : ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є сторонами виконавчого провадження ВП №48601760 і рішень судів про заміну сторони у даному виконавчому провадженні до ВДВС не надходило та відповідно органом ДВС не приймалась постанова про заміну сторони виконавчого провадження.

Крім того. Дрогобицький ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ у своєму листі №27109 від 07.07.2023 року відмовив у знятті арешту, накладеного на майно (кошти) боржника - ОСОБА_1 та скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду у справі №442/261/14-ц, покликаючись і на те, що виконавчий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 у ВП №53317893, стягнуто частково в сумі 35 984, 51 грн., залишок становить 45 330, 89 грн.

В той самий час, з пенсії ОСОБА_1 було частково стягнуто виконавчий збір, а решту коштів боржником сплачено на рахунок відділу ДВС, з якого виконавчий збір перераховано на відповідний рахунок отримувача. Таким чином, виконавчий збір в сумі 81 315, 40 грн. погашено повністю.

Постановою про закінчення виконавчого провадження №53317893 від 09.11.2023 року виконавче провадження із стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 81 315,40 грн. закінчено і припинено чинність арештів, накладених на кошти у ВП №53317893, а також припинено чинність постанови про звернення стягнення на доходи (пенсію) боржника.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Положенням ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянину, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання, якщо особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням-до виконання зобов`язань.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1-3ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 5 ч. 1ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 2ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частинами 5 статті 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Аналізуючи викладене та те, що законних підстав для продовження відносно ОСОБА_1 такого заходу як обмеження у праві на виїзд за межі України після закінчення виконавчого провадження і за його межами, не вбачається, тому заява про скасування тимчасового обмеження у праві на виїзд за межі України підлягає до задоволення.

Щодо скасування арештів слід зазначити наступне.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється в позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач як особа, яка є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України.

Верховний Суд зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України.

Постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20 (провадження № 61-8240св21).

Отже, звертаючись до суду із заявою про скасування арешту в порядку розд. VI ЦПК України ОСОБА_1 обрала не вірний спосіб захисту, а тому заява в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 260-261, 441, 447 ЦПК України, суд

постановив:

заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України та скасування арешту задоволити частково.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), встановлене ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.03.2016 у справі № 442/216/14-ц.

В решті заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 04.04.2024.

Суддя Нагірна О.Б.