Справа №613/826/24 Провадження № 2/613/445/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді Шалімова Д.В.,

за участю секретаря Герасимюк Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/826/24, пров. № 2/613/445/24 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК», представник позивача Шкапенко О.В. до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

АТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 18 грудня 2020 року у розмірі 48 027,18 грн. станом на 12 квітня 2024 року , яка складається з : 25 916,70 грн. - заборгованість за кредитом; 22 110,48 грн. заборгованість по відсоткам, також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3 028 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договорам відповідач станом на 12 квітня 2024 року має заборгованість, яка складається з наступного: 25 916,70 грн. - заборгованість за кредитом; 22 110,48 грн. заборгованість по відсоткам.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав АТ "А-БАНК".

Ухвалою судді Богодухівського районного судуХарківської області від 20 травня 2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала до суду відзив на позовну заяву згідно змісту якого, вона не погоджується з позовними вимогами з наступних підстав: 18 грудня 2020 року між нею та ПАТ КБ „АКЦЕНТ-БАНК був укладений договір, який складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання послуг у А-Банку, умов та правил надання банківських послуг, на виконання якого Позивач відкрив відповідачу рахунок. Згідно даного договору Відповідачу Банк отримав кредитний ліміт. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У заяві позичальника від 18 грудня 2020 року розмір та порядок нарахування відсотків не зазначений. Позивач, обґрунтовуючи позов про стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.12.2020, посилався на Умови та правила надання банківських послуг, які розміщені на сайті, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме Умови та правила надання банківських послуг, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо відсотків, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що основні умови договору погоджено між сторонами у Паспорті споживчого кредиту. Таке твердження Позивача не відповідає дійсності. Підписана ОСОБА_1 анкета-заява не містить положень про те, що Паспорт споживчого кредиту є складовою частиною договору банківського обслуговування. Паспорт споживчого кредиту, який надав позивач до матеріалів справи є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит , викладеній у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Отже, зважаючи на наявність підписаного сторонами 18 грудня 2020 року Паспорту споживчого кредиту, який відповідає формі та змісту, визначеним для нього Додатком 1 Закону України «Про споживче кредитування», АТ «Акцент-Банк» та відповідач мали намір укласти договір споживчого кредитування. Однак, матеріали справи не містять договору про споживчий кредит, укладеного між сторонами в даній справі після підписання паспорту споживчого кредиту, а додана позивачем до позову Анкета-заява, підписана відповідачем, та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не є договором про споживчий кредит в розумінні Закону України «Про споживче кредитування». В пункті 7 Паспорту «Інші важливі правові аспекти» чітко зазначено, що Позикодавцем «підтверджено орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування». З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за відсотками закористування кредитом, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником Умов і Тарифів кредитування. Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості з відсотками, який на його думку підтверджує, що саме така сума повинна бути сплачена відповідачем. Розрахунок заборгованості за договором не є належним доказом видачі та отримання кредиту, оскільки не є первинним документом, а також не є безспірним доказом розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами. Відповідач намагалась зв`язатись з АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та з`ясувати умови та послуги, які надає банк. Банк або взагалі ігнорував її повідомлення, або пропонував розстрочку з суми відсотків, які майже дорівнюють сумі кредиту. Відповідно до Закону України №2120 від 15.03.2022 року викладено розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 6-1 такого змісту: 6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Позивачем не було надано жодної інформації умов кредитування, збільшення відсоткових ставок, зміни умов Договору. Жодних документів щодо відсотків, умов кредитування позивач не погоджувала.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено,що 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку в АТ «Акцент-Банк» підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Банком на підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці за лімітами, а відповідачу надано у користування кредитну картку.

У відповідності до умов договору від 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалась здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його користування.

Відповідно до Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» відповідачу надано кредит строком на 240 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% річних .

Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», відповідач прийняв на себе зобов`язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафта), оплати винагороди банку (п. 2.1.1.5.6. Умов та правил); стежити та витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафта (п. 2.1.1.5.7. Умов та правил).

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.9.6., 2.1.1.9.7. Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК».

Відповідно до п. 2.1.1.12.10. Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або в певній банком частки у разі невиконання клієнтом та/або довіреною особою клієнта своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором.

Так, відповідно до довідки за лімітами, ОСОБА_1 за кредитним договором б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC1) від 18 грудня 2020 року за період з 18.12.2020 по 12.04.2024 відбулося встановлення, збільшення та зменшення кредитного ліміту: 18.12.2020 розмір 5 000 грн., вид операції встановлення; 18.12.2020 розмір 5 000 грн. збільшення; 12.08.2021 розмір 35 000 грн. збільшення; 15.12.2021 розмір 45 000 грн. збільшення; 01.03.2022 розмір 27 117 грн. зменшення; 29.08.2023 розмір 25 916 грн. зменшення; 29.03.2024 розмір 26 000 грн. збільшення.

Згідно з наданою довідкою за картами, АТ «А-БАНК» відкрив ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_1 та видано наступну картку: № НОМЕР_2 , строком дії до липня 2027 року.

Також позивачем надано до суду виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 18 грудня 2020 року по 27 березня 2024 року, де чітко прослідковується, що відповідач користувалась грошовими коштами, знімала готівку в банкоматах та здійснювала часткове погашення кредиту, збільшувала та зменшувала кредитний ліміт.

Відповідач умови кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 12 квітня 2024 року становить 48 027,18 грн., яка складається з наступного: 25916,70 грн. заборгованість за кредитом; 22 110,48 грн. заборгованість за відсотками.

Наявність заборгованості у зазначеному розмірі підтверджується розрахунком заборгованості, випискою по картці, з якої вбачається рух коштів по рахунку та якою підтверджується факт користування карткою .

Відповідно до паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» строк кредитування становить 240 місяців, отже відсотки нараховані в межах строку кредитування.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові урозмірі тана умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредитта сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями частин 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних

систем він вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.610,612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються АТ «Акцент-Банк», відтак такі повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України).

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Відповідно до ст.ст.5,15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Зі змісту ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України ,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, укладеним 18 грудня 2020 року, заборгованість станом на 12 квітня 2024 року становить 48 027,18 грн., з яких: 25 916,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту (прострочена); 22 110,48 грн. заборгованість за процентами .

Відповідач у своєму відзиві посилається, що відповідно до Закону України №2120 від 15.03.2022 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 6-1 такого змісту: 6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем».

Суд зазначає, що позивачем надано до суду виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 18 грудня 2020 року по 27 березня 2024 року, де чітко прослідковується, що відповідач користувалась грошовими коштами, знімала готівку в банкоматах та здійснювала часткове погашення кредиту, збільшувала та зменшувала кредитний ліміт.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 не зверталася за захистом своїх прав у порядку ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», саме, щодо визнання несправедливими умов договору, де йдеться про нарахування процентів за користування кредитом.

Суд дослідивши надані представником відповідача роздруківки переписки з телефону, вважає їх неналежними доказами по справі, оскільки відповідно до ст. 77 ЦПК України, обставини, що в них зазначаються, не містять інформації щодо предмету доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, наданий суду відзив на позовну заяву не спростовує факту укладання договору, наданого суду розрахунку заборгованості та факту отримання відповідачем грошових коштів. Також, заперечення висловлені в цьому відзиві суд оцінює критично, оскільки укладаючи Кредитний договір, ввідповідач була повідомлена про розмір відсотків, порядок сплати, та інші суттєві обставини договору, і добровільно уклала цей договір та користувалась отриманими коштами.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 18 грудня 2020 року укладено кредитний договір б/н, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 12 квітня 2024 року склалась заборгованість в розмірі 48 027,18 грн., з яких: 25 916,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту (прострочена); 22 110,48 грн. заборгованість за процентами.

Враховуючи порушення відповідачем строків повернення кредитних коштів, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 25 916,70 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту та 22 110,48 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

Таким чином, вимоги АТ «А-БАНК» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 3 028 грн.

Керуючись ст.ст. 205, 207, 526, 530, 549, 551, 599, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 639, 634, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 5, 15, Закону України « Про електронні документи та електронний документообіг», ст. ст. 11,12 Закону України « Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 10-13, 43, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265, 274-279, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК», , суму заборгованості в розмірі 48 027 грн. 18 коп. ( сорок вісім тисяч двадцять сім гривень 18 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК», , судовий збір у розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 21 червня 2024 року.

СУДДЯ