справа № 760/3413/21
провадження № 22-ц/824/8774/2024
головуючий у суді І інстанції Калініченко О.Б.
УХВАЛА

2 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Писаної Т.О.,

суддів Приходька К.П., Журби С.О.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стародубцевої Вікторії Миколаївни, ОСОБА_2 про скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стародубцевої Вікторії Миколаївни, ОСОБА_2 про скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 22 лютого 2024 року звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Для забезпечення апеляційного розгляду, перевірки обставин справи, дотримання строків на апеляційне оскарження, перевірки правових підстав для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, Київським апеляційним судом 29 лютого 2024 року ухвалою була витребувана справа № 760/3413/21.

Справа надійшла до Київського апеляційного суду 14 березня 2024 року.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2022 року подана апелянтом 22 лютого 2024 року, тобто після спливу більше одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що строк на апеляційне оскарження ним було пропущено у зв`язку з тим, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва він не отримував поштовим відправленням, а також у зв`язку з важким емоційним та психологічним станом, що спричинено введенням на території України воєнного стану.

Колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження розгляду та задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є позивачем по даній справі та був повідомлений про розгляд даної справи особисто та через представника, що підтверджується доказами по справі, а саме рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення(а.с.84, 85), а також заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 86).

При цьому, у заявленому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не зазначалося про те, що ОСОБА_1 не повідомлявся судом про розгляд даної справи, а лише зазначено те, що повний текст оскаржуваного рішення не було отримано апелянтом.

Отже, правових підстав вважати, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи немає, таких підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження не наведено в апеляційній скарзі, а тому виключні випадки, передбачені ч. 2 ст. 358 ЦПК України, для відкриття апеляційного провадження у разі спливу одного року після складення повного тексту рішення суду також відсутні.

Крім того, доводи апелянта про не отримання копії рішення також не відповідають обставинам справи, оскільки на 95 аркуші справи містяться докази направлення копії рішення на електронну адресу позивача, зазначену ним у позовній заяві. У апеляційній скарзі позивачем зазначена інша електронна адреса, однак не зазначено коли він поставив до відома суд першої інстанції про зміну електронної пошти, відтак є неспростованою обставина, що йому було надіслано у належний спосіб кореспонденцію суду.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22) зроблено висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Крім того, посилання апелянта як на підставу пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, а саме 24 лютого 2022 року запровадження воєнного стану в Україні, що вплинуло на важкий емоційним та психологічний стан, не можуть бути самостійною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22).

Таким чином положення п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України не можуть бути застосовані апеляційним судом, оскільки відповідні обставини не встановлені та недоведені.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Верховний Суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

У цій справі право позивача на доступ до суду, хоч і було обмежене, проте це обмеження не шкодить самій суті відповідного права, воно передбачено законом для стабільності судових рішень й дотримання принципу Res judicata, а, крім того, ОСОБА_1 , користуючись послугами адвоката, не скористався правом подати апеляційну скаргу протягом визначеного законом строку.

Аналогічного підходу дотримується Верховний Суд (див. наприклад постанову Верховного Суду від 2 вересня 2020 року у справі №757/15679/16-ц).

Апелянтом не вказано виключних підстав, передбачених ч. 2 статті 358 ЦПК України для відкриття апеляційного провадження у цій справі за умови, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення його повного тексту.

Ураховуючи вищевикладене та, відповідно до вимог ст.358 ЦПК України, у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стародубцевої Вікторії Миколаївни, ОСОБА_2 про скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба