Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2965/23 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 36 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 295/2965/23 за позовом Акціонерного Товариства "Оператор газорозподільної системи Житомиргаз" до ОСОБА_1 про стягнення вартості наданих послуг

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 квітня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Чішман Л.М. в м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У березні 2023 АТ «Житомиргаз» звернулося до суду із названим позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 4934,14 грн за послуги з розподілу природного газу та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між АТ «Житомиргаз» та ОСОБА_1 укладено Типовий договір розподілу природного газу шляхом фактичного споживання природного газу за об`єктом споживача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який приєднаний до газорозподільної мережі.

У період із січня 2021 року по лютий 2023 року АТ «Житомиргаз» надавало послуги за Типовим договором розподілу природного газу, а саме підтримувало річну замовлену потужність на об`єкті боржника та забезпечувало цілодобовий доступ даного об`єкту до газорозподільної системи. У порядку, визначеному п.6.6 Типового договору розподілу природного газу, на адресу боржника направлялися рахунки на оплату за період січень 2021 - лютий 2023 року та вимогу №100-Сл-2905-0223 від 13.02.2023 року. Оскільки у добровільному порядку заборгованість не сплачена, позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

12.06.2023 ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства "Оператор газорозподільної системи Житомиргаз" заборгованість за Типовим договором розподілу природного газу, яка утворилась за період з 01.01.2021 року по 28.02.2023 року у розмірі 4934, 14 грн та судовий збір у сумі 2684 грн.

Ухвалою суду від 29.08.2023 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення від 12.06.2023 у цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства "Оператор газорозподільної системи Житомиргаз" до ОСОБА_1 про стягнення вартості наданих послуг.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 квітня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь Акціонерного Товариства "Оператор газорозподільної системи Житомиргаз" заборгованість за Типовим договором розподілу природного газу, яка утворилась за період з 01.01.2021 року по 28.02.2023 року у розмірі 4934, 14 грн.

Відшкодовано з Державного бюджету України на користь Акціонерного Товариства "Оператор газорозподільної системи Житомиргаз" 2481, 00 грн. судового збору, сплаченого ним за подання до суду позову.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Шмат Р.П. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що АТ «Житомиргаз» не є стороною Договору розподілу природного газу. Позовна заява про стягнення боргу саме і ґрунтується на договірних відносинах, оскільки, споживач Договір укладає на підставі письмової заяви-приєднання, а оператор ГРМ - фактичного заповнення та підписання такого договору. Договір не заповнений та не підписаний з боку позивача, що свідчить про відсутність договірних відносин та обов`язку оплати наданих послуг. Крім того, відсутність у Договорі розподілу природного газу реквізитів та підпису позивача, як невід`ємного елементу письмової форми договору, який підтверджує наміри та волевиявлення учасників правочину, дає підстави для висновку про недоведеність позивачем укладення Договору, що в свою чергу породжує безпідставність позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Житомиргаз» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги повністю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки аргументи представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 необгрунтовані та безпідставні. Зауважує, що відповідачем не враховано, що відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Договір розподілу природного газу є публічним. Саме у споживачів, об`єкти яких підключено до газорозподільної системи, є обов`язок укладення договору розподілу природного газу для санкціонованого його відбору.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 18-19).

На ім`я споживача ОСОБА_1 в АТ "Оператор газорозподільної системи Житомиргаз" відкритий особовий рахунок за № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 22.02.2023 року (а.с. 20).

Згідно з довідкою АТ «ОГС «Житомиргаз» від 22.02.2023 заборгованість ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 28.02.2023 становить 4934,14 грн (а.с. 20).

Аналогічні дані щодо суми заборгованості містить розрахунок річної замовленої потужності та місячної вартості послуг споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с. 23-25).

З фінансового стану ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , вбачається що він здійснив оплату послуг, наданих АТ «ОГС «Житомиргаз», у сумі 1 029,16 грн (а.с. 21).

Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.03.2003 (а.с. 60).

13 лютого 2023 року на адресу відповідача була направлена вимога про сплату заборгованості та повторно направлено рахунки на оплату, що підтверджується копією вимоги від 13.02.2023 та списком згуртованих відправлень №1 (а.с.26-56).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами укладено Типовий договір розподілу природного газу, що підтверджується фактом споживання природного газу, який, в свою чергу, підтверджується витягами про фінансовий стан рахунку споживача ОСОБА_1 в системі «Gasolina» та частковими сплатами коштів відповідачем. ОСОБА_1 не спростовано факту газифікації належного йому домоволодіння та споживання природного газу у спірний період, що підтверджує факт приєднання до умов договору розподілу природного газу. Більше того, ОСОБА_1 , як споживач послуг з розподілу природного газу, здійснював платежі 19.01.2021 року, 06.05.2021 року, 02.06.2021 року на загальну суму 1029, 16 грн. Посилань на докази про те, що він звертався до АТ «Житомиргаз» з вимогою розірвання договору суду не надано.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494(Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

У відповідності до ст.12 цього Закону постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку, за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа -підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 29 червня 2017 року №847 (зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП №1026 від 02 липня 2019 року та №3 06 січня 2021 року) АТ «Житомиргаз» надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Бердичівського, Коростенського, Новоград-Волинського районів, міст Житомир, Радомишль та Чуднів, селищ міського типу Брусилів, Городок, Корнин, Любар, Миропіль, Новоборова, Новогуйвинськ, Попільня, Пулини, Романів, Хорошів, Черняхів та сіл Андрушки, Березівка, Високе, Вишевичі, Вільшанка, Волиця, Глибочиця, Курне, Оліївка, Потіївка, Станишівка, Тетерівка Житомирського району Житомирської області, а також території сіл Бухни та Морозівка Вінницького району та села Махаринці Хмільницького району Вінницької області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Житомиргаз».

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3розділу VІ цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498(далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633,634,641,642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

Таким чином, встановивши, що оператором газорозподільної системи на території м. Житомира на підставі відповідної ліцензії є АТ «Житомиргаз», а ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , фактично споживає природний газ, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу.

Посилання представника ОСОБА_1 адвоката Шмата Р.П. у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не приєднувався як побутовий споживач до виконання умов Типового договору розподілу природного газу, не підписував заяву-приєднання є необґрунтованими, оскільки приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (в нашому випадку оплата послуг 19.01.2021, 06.05.2021, 02.06.2021 на суму 1029,16 грн відповідно до умов договору розподілу природного газу ( а.с.21).

Доводи апеляційної скарги про те що АТ «Житомиргаз» не виступає стороною Договору розподілу природного газу є необгрунтованими, оскільки постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 29 червня 2017 року №847 (зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП №1026 від 02 липня 2019 року та №3 06 січня 2021 року) АТ «Житомиргаз» надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах м. Житомира .

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду скаржником не надано.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги розподілу природного газу за період із січня 2021 по лютий 2023 року у сумі 4934, 14 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шмата Руслана Петровича залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді