Провадження № 2/752/1881/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Солом`нської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, суд,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей: синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним.

Посилається в позові на те, що 06 грудня 2008 року відділом РАЦС Сумського міського управління юстиції був укладений його шлюб з відповідачкою.

В шлюбі народилося двоє дітей: сини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З березня 2022 року він з відповідачкою проживає окремо, а з листопада 2022 року діти проживають разом з ним у приватному будинку.

Дружина проживає окремо, періодично виїжджає за межі України, займатися вихованням, навчанням та утриманням дітей не має можливості та бажання.

В періоди, коли дружина повертається на територію України, виявляє бажання, щоб діти проживали разом з нею.

Разом з тим, квартира, де проживає дружина, однокімнатна, в ній не створені належні умови для проживання дітей.

З урахуванням вказаного конфлікту та для захисту прав дітей просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 26 вересня 2023 року та відповідно до ст.33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 29 вересня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі, відповідачці та третій особі додатково копію позову з додатками.

Відповідно до ст.178 ЦПК України відповідачці був наданий строк для подання відзиву, третій особі - пояснень на позов.

06 жовтня 2023 року на адресу суду надійшла заява відповідачки, в якій остання визнає позов.

Зазначила, що з початком війни виїжджала за кордон, у зв`язку з чим стосунки з чоловіком погіршились. Вони дійшли згоди про розірвання шлюбу.

Діти з листопада 2022 року проживають у м. Києві у приватному будинку разом з їх батьком. Вона часто виїжджає до Німеччини, однак коли повертається, спілкується з дітьми та за можливості їм допомагає.

На підставі цього з чоловіком у них відбувалися суперечності, оскільки вона хотіла, щоб під час її знаходження у м.Києві проживали з нею.

Однак вона усвідомлює, що діти за рік звикли проживати разом з батьком у будинку та з урахуванням думки дітей у неї немає заперечень щодо їх проживання з батьком.

18 грудня 2023 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в яких зазначено, що у зв`язку з фактичною відсутністю спору між сторонами правові підстави для надання висновку щодо спору про визначення місця проживання дітей відсутні.

Крім того, зазначено, що 20 листопада 2023 року мати дітей - ОСОБА_3 надала нотаріально засвідчену заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти визначення місця проживання дітей з батьком.

В підготовчому судовому засіданні судом на обговорення учасників процессу було поставлено питання про закриття провадження в справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Заперечуючи проти закриття провадження в справі, представник позивача зазначив, що на час проведення судового засідання спору між сторонами щодо місця проживання дітей немає, однак у майбутньому такі спори можуть виникнути, а тому вважає, що питання проживання дітей з позивачем має бути врегульовано документально.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час проведення підготовчого засідання повідомлена належним чином.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Згідно з ч.1 ст.189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Статтею 200 ЦПК України визначено, що одним із судових рішень за результатами підготовчого засідання є ухвала про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов: визнання їх усіма учасниками справи та відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Відповідно до п.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Звертаючись до суду, будь-яких доказів приведеним у позові обставинам, позивач не надав, обмежившись самими лише власними висновками.

Відповідачка, визнаючи позов,також будь-яких обгрунтованих доказів обставинам, приведеним у позові, які вона визнала і які знаходяться в її розпорядженні, не надала.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження в справі, якщо відсутній предмет спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року в справі №638/3792/20 зазначено, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами був відсутній як при зверненні позивача до суду, так і під час перебування справи в провадженні суду, про що свідчать наступні обставини.

Так, шлюб сторін був розірваний рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року.

Діти зареєстровані за зареєстрованим місцем проживання відповідачки.

Будь-які докази періодичного перебування відповідачки за кордоном та причини цього в матеріалах справи відсутні, будь-яких доказів цьому, самим елементарним якого є паспорт для виїзду за кордон відповідачки, сторони суду не надали.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що відповідачка будь-яким чином оспорювала чи оспорює в даний час можливість проживання дітей з батьком, створювала перешкоди для цього або вчиняла передбачені або не передбачені законом дії, направлені на примусову зміну місця проживання дітей.

Крім того, старшому сину сторін ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилося 14 років.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таким же чином врегульовано дане питання і в ч.3 ст.160 СК України.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Не надавши висновку, Орган опіки та піклування послався на заяву відповідачки про визнання позову, яка була надана до Органу опіки.

В матеріалалх справи міститься заява відповідачки від 05 жовтня 2023 року, посвідчена приватним нотаріусом КМНО Шевковою О.В. та зареєстрована в реєстрі за №4474, в якій зазначено, що вона не має жодних заперечень щодо визначення місця проживання дітей з батьком. Разом з тим, 1 ст. 161 СК України передбачає сукупність наступних підстав, за яких питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини підлягає вирішенню в судовому порядку: 1) мати та батько дитини проживають окремо; 2) батьки не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, що свідчить про виникнення між ними спору.

Тобто, саме на особу позивача покладається обов`язок доведення наявності спору про місце проживання дитини.

При цьому відсутність між батьками окремого договору щодо визначення місця проживання дитини жодним чином не свідчить про наявність спору між ними, оскільки закон не вимагає обов`язкового нормативного врегулювання цього питання, яке може бути вирішене й шляхом усної угоди (в тому числі мовчазної згоди).

Приведене вище свідчить про відсутність спору між сторонами з приводу місця проживання дітей як при зверненні позивача до суду, так і на час проведення підготовчого судового засідання.

З урахуванням цього, доведеною відсутністю між сторонами спору, суд вважає, що визнання відповідачкою позову за вказаних обставин суперечить закону та не може бути прийнятом судом, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.29 ЦК України, ст.ст.19, 161, 255, 256 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в прийнятті заяви ОСОБА_3 про визнання позовних вимог в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Солом`нської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Солом`нської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: К.В.Машкевич