Справа № 953/8530/24
Провадження № 2/953/3611/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Глос М.Л.,

за участю секретаря Сороченко М. О.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача Загребельного Р. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального правління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду через свого представника адвоката Ганчеву М. А. з позовом до відповідача про припинення стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року, та про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилається на такі обставини.

На підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року у справі № 640/11628/19 з ОСОБА_2 на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання двох дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Зазначене рішення знаходиться на примусовому виконанні у Салтівському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (АСВП 60927773).

На початку літа 2022 року діти переїхали жити до батька із м. Харкова до м. Дніпро, де проживають і станом на зараз.

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 10.07.2024 року у справі №953/3210/23 визначив місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 за місцем його проживання.

Факти проживання дітей станом на зараз із батьком, їх утримання відповідачем і те, що мати не бере участі у матеріальному забезпеченні сина та доньки, свідчать про наявність підстав для припинення стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_1 і стягнення таких виплат з відповідачки на користь ОСОБА_2 .

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2024 року справу передано для розгляду судді Глос М.Л.

Ухвалою від 24 вересня 2024 року Київський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

ОСОБА_2 та його представник були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи і в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі її та ОСОБА_2 .

Представник Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального правління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи третю особу повідомлено належним чином, повідомлень про причини неприбуття представника до суду, а також заяв (клопотань) про відкладення судового розгляду від зазначеного органу не надходило.

За таких обставин неприбуття у судове засідання позивача, його представника і третьої особи згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_1 та її представнику судовому засіданні підтримали позовну заяву. Представник відповідачки пояснив суду, що діти спочатку проживали з матір`ю, однак через збройну агресію РФ проти України разом з батьками виїхали з м. Харкова у м. Дніпро. Через деякий час ОСОБА_1 була змушена повернутися до м. Харкова на роботу, а діти з міркувань безпеки залишилися з батьком у м. Дніпро, де і проживають з 2022 року до цього часу.

Відповідачка підтвердила пояснення свого представника і доповнила, що коли вона повернулася до м. Харкова, у неї не було можливості матеріально допомагати дітям і вона лише відправляла їм їхні речі. З дітьми намагається тримати контакт, проте повноцінне спілкування з ними не складається, оскільки ОСОБА_2 та його нинішня дружина налаштовують сина і доньку проти неї. У зв`язку з цим діти останнім часом віддалилися від неї, стосунки стали напруженими. Син і донька часто навіть не відповідають на телефонні дзвінки та смс-повідомлення матері, ігноруючи її. Водночас ОСОБА_1 згодна виплачувати аліменти, щоб допомагати дітям, і виконуватиме цей обов`язок на підставі судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, повно, всебічно й об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, суд дійшов висновків про необхідність задоволення позову.

Судом установив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.10.2019 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано.

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції у Книзі реєстрації народжень 03.03.2009 року зробив актовий запис за № 1044; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції у Книзі реєстрації народжень 12.05.2011 року зробив актовий запис за № 1651.

Ці обставини були встановлені рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, а також підтверджені дослідженими у судовому засіданні копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 ( ОСОБА_3 ) та серії НОМЕР_2 ( ОСОБА_4 ) (а. с. 18, 19, 22, 23).

На підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року у справі № 640/11628/19 із ОСОБА_2 на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Зазначене рішення перебуває на примусовому виконанні у Салтівському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (АСВП 60927773).

Разом із тим, влітку 2022 року діти переїхали до батька у м. Дніпро, де проживають і зараз із ОСОБА_2 , який повністю їх утримує.

Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- довідками від 08.09.2022 року № 1204- та від 08.09.2022 року № 1204- про взяття на облік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно як внутрішньо переміщених осіб за місцем проживання батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 1113);

- актом спеціалістів управління служби у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 06.03.2023 року за результатами обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 , 2009 р. н., та ОСОБА_4 , 2011 р. н., яким задокументовано: проживання дітей із батьком ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_5 ; наявність у сім?ї доходу у розмірі приблизно 40 000 грн на місяць, що складається з заробітної плати і державної допомоги внутрішньо переміщеним особам; створення батьком належних умов для життя, розвитку сина та доньки і забезпечення їх потреб у повному обсязі (а. с. 10).

Крім цього, Ленінський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 10.07.2024 року, яке набрало законної сили, визначив місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_2 за місцем його проживання (а. с. 2534).

Даючи зазначеним обставинам правову оцінку з точки зору наявності підстав для стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей, суд виходить із такого.

У частині 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для нашої держави 27.09.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 наведеної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Належне виконання цього батьківського обов`язку є важливою умовою реалізації гарантованого ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з цією статтею, а також ч. 1 ст. 12 згаданого Закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, її виховання, навчання і розвиток.

Стягнення державою з батьків аліментів є одним з установлених законодавцем способів захисту прав та інтересів дитини, покликаних гарантувати їй принаймні мінімально необхідний рівень життя, створити належні матеріальні умови для всебічного та гармонійного розвитку.

Як унормовано ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Сімейний кодекс виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. На цьому акцентував увагу Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489 цс 17.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні у грошовій та (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким вона проживає. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначає суд.

Керуючись ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів ураховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною 2 зазначеної вище статті розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У разі стягнення аліментів на двох і більше дітей суд на підставі ч. 2 ст. 183 СК України визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років визначено у розмірі 3 196 гривень

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У розумінні ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Як унормовано ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За результатами судового розгляду справи встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами станом на 2019 рік неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали з матір`ю ОСОБА_1 , з огляду на що суд рішенням від 10.09.2019 року постановив стягувати з ОСОБА_2 на користь відповідачки аліменти на їх утримання. Проте влітку 2022 року у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України діти переїхали до батька у м. Дніпро, де проживають на цей час, і позивач повністю їх утримує. Вказаних фактів не заперечують і відповідачка та її представник.

Отже, станом на зараз обставини, які мають правове значення для вирішення питання про стягнення аліментів, істотно змінилися порівняно з тими, що існували на час прийняття судом рішення від 10.09.2019 року.

Зазначене є підставою для звільнення ОСОБА_2 від обов`язку сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей і стягнення таких коштів на його користь з відповідачки з метою реалізації положень ст. ст. 141, 180 СК України щодо рівності обов`язків батьків стосовно дітей, у тому числі пов`язаних з їх матеріальним забезпеченням.

ОСОБА_1 не є особою з інвалідністю, пенсіонеркою, непрацездатною і не має на утриманні інших непрацездатних членів сім?ї, у тому числі неповнолітніх дітей. Жодних обставин, які б об`єктивно перешкоджали відповідачці надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі і могли бути правовою підставою для звільнення її від обов`язку сплачувати аліменти, у ході судового розгляді не встановлено, і ОСОБА_1 та її представник на такі обставини не посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог. Стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь відповідачки необхідно припинити починаючи з 08.09.2022 року, коли дітей було взято на облік у м. Дніпро як внутрішньо переміщених осіб і офіційно задокументовано проживання їх разом із батьком.

З ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 1/3 всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову у цій справі починаючи з 16.09.2024 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального правління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати аліментів на дитину і стягнення аліментів задовольнити.

Припинити з 08.09.2022 року стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року у справі № 640/11628/19.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.09.2024 року до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду у 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. Л. Глос