Провадження №: 2-о/752/491/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

24 червня 2024 року Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанова А.О., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дерев`янко Вікторія Вікторівна,

В С Т А Н О В И В :

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 (далі - заявник) адреса: АДРЕСА_1 , заінтересована особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дерев`янко Вікторія Вікторівна (далі - заінтересована особа), адреса: АДРЕСА_2 , в якій заявник просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали разом з однією сім`єю в період з 01 липня 2017 року по 23 вересня 2023 року.

В обгрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка належала померлому на праві приватної власності.

Як вказує заявник, ОСОБА_2 був інвалідом ІІ групи з дитинства, хворим на ДЦП, у зв`язку з чим йому була показана іпотерапія.

У 2011 році ОСОБА_2 познайомився з заявником, який на той час був завідувачем навчально-науково-виробничого Клінічного центру «Ветмедсервіс» (структурного підрозділу Національного університету біоресурсів та природокористування). При центрі знаходилась конюшня, де утримувались коні. ОСОБА_2 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 почав відвідувати коней і таким чином познайомився з заявником.

З 2011 року заявник та ОСОБА_2 почали дружити і між ними сталися теплі, приязні відносини. Вони товаришували, ходили один до одного в гості, сумісно святкували день народження, збирались на свята та сумісні вечори. Заявник, як він вказує у своїй заяві, всіляко допомгав ОСОБА_2 в житті, купував йому ліки, допомагав відвідувати лікарню.

У 2014 році померла мати ОСОБА_2 , заявник допоміг йому з похованням матері.

З 2016 року ОСОБА_2 почав проживати разом з родиною заявника в приватному будинку у селі Кожухівка, Київської області, допомагав по господарству в будинку та на городі.

У 2018 році ОСОБА_2 завів собаку Рекс, який проживав також у родині заявника. Заявник допомагав з вакцинацією собаки, покупкою корму та ліків.

Крім того, як зазначає заявник, ОСОБА_2 не мав дітей, він дуже полюбив дітей заявника, проводив з ними багато часу. Діти та дружина заявника сприймали ОСОБА_2 , як члена родини.

З початком війни ІНФОРМАЦІЯ_3 стан здоров`я ОСОБА_2 погіршився, він почав більше хворіти. 15 березня 2022 року звертався за допомогою уролога, йому було приписано лікування, ліки купував йому заявник.

З 24 вересня 2023 року по 26 вересня 2023 року ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 6 з діагнозом tumor правої півкулі головного мозку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, причиною смерті стала злоякісна пухлина правої півкулі головного мозку. Похованням ОСОБА_2 займався заявник.

На переконання заявника, зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 та заявник проживали однією сім`єю, як близькі люди, були пов`язані спільним побутом та господарством, вихованням собаки та дітей.

За життя ОСОБА_2 неодноразово висловлював бажання укласти договір довічного утримання між ним та заявником, але через раптову смерть договір укладений не був.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , 15 січня 2024 року заявник звернувся до приватного нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав, як спадкоємець четвертої черги, а саме, як особа, яка проживала разом з померлим однією родиною.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дерев`янко В.В. від 09 квітня 2024 року у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 - заявнику відмовлено.

Вважає, що інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно відсутні, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, заявник звернувся до суду з цією заявою.

Ознайомившись з заявою ОСОБА_1 та доданими до неї документами, слід зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Наведене в сукупності свідчить, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зробила висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Як вже зазначалось, метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останнього.

Більш того, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину заявнику була пов`язана, у зв`язку з неподанням відомостей (інформації) та документів, які необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: копії рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем - ОСОБА_2 однією сім`єю більше 5 років на час відкриття спадщини, що унеможливило встановлення наявності підстав для закликання до спадкування.

Згідно вимог статті статті 1277 ЦК України після спливу одного року з часу відкриття спадщини та у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування зобов`язаний подати заяву про визнання спадщини відумерлою. А у разі визнання спадщини відумерлою вона переходить у власність територіальної громади.

Зважаючи, що від часу відкриття спадщини ще не минув рік, тобто органом місцевого самоврядування не може бути порушено питання про визнання спадщини відумерлою, відповідно, міська рада може мати свій інтерес щодо спадкового майна, доходжу висновку, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду за правилами позовного провадження.

Керуючись статтями 258-261, 293, 315, 353 Цивільного процесуального кодексу України суддя -

У Х В А Л И В:

1. У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дерев`янко Вікторія Вікторівна - відмовити.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду за правилами позовного провадження.

3. Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 261 Цивільного процесуального кодексу України та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду за правилами, встановленими статтями 353-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя А.О. Митрофанова