Справа № 214/2285/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(додаткове)

19 червня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г.,

за участю секретаря Фартушної Є.К.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Амельчишина Олега Валерійовича про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала на розгляді цивільна справа № 214/2285/24 за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2024, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

13.05.2024 на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Амельчишина О.В. про ухвалення додаткового рішення: вирішення питання у частині відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у сумі 3500,00 грн, із доказами понесення таких витрат.

В обґрунтування заяви адвокат Амельчишин О.В. зазначає, що враховуючи те, що при винесенні рішення від 07.05.2024, суд не вирішив питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу, з метою виконання вимог ст. 270 ЦПК України, звернувся до суду з вищевказаною заявою про ухвалення додаткового рішення. Факт надання правничої допомоги підтверджено документами, наявними в матеріалах даної справи, зокрема: ордером про надання правничої допомоги позивачу, належним чином завіреною копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представника позивача, адвокатом Амельчишиним О.В. та копією договору про надання правничої допомоги від 29.02.2024 з квитанціями про оплату наданих послуг представником.

Відповідно до умов вищевказаного договору позивачем понесені судові витрати, ґкі складаються зі сплати правничої допомоги за складання та подання позову в сумі 1000,00 грн. З урахуванням положень п. 1.1 договору про надання правничої допомоги позивачу, Замовник (клієнт) зобов`язується сплатити авансом виконавцю за надану правничу допомогу (представництво інтересів) кошти за обумовлену п.п.1.1.2.-1.1.15 договору участь виконавця: за кожне судове засідання 2500 грн.

На електронну адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Страха В.О. в якому останній заперечує щодо ухвалення додаткового рішення. Вказавши, що розмір витрат на правову допомогу не доведений належним чином.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Дослідивши доводи представника позивача та представника відповідача та перевіривши їх матеріалами справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на: 1) професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.04.2021 року №757/60277/18-ц.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

До ухвалення рішення від представника позивача адвоката Амельчишина О.В. надійшла заява в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Як вбачається з Договору про надання професійної правничої допомоги від 29.02.2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , оплаті підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн., які складаються з: 1000,00 грн. - аналіз наданих клієнтом документів та формування позовної заяви; 2500,00 грн. за участь адвоката в судовому засіданні.

Окрім того, в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано квитанції про оплату наданих правничих послуг на суму 3500,00 грн. (а.с.32,33).

Стороною відповідача було подано до суду заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, яке у своєму змісті містить клопотання про відсутність необхідних реквізитів призначення платежу з посиланням на номер та дату договору, вказавши, що розмір витрат на правову допомогу не доведений належним чином.

витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, з урахуванням клопотання про відмову у стагненні витрат на професійну правничу допомогу, приходить до висновку щодо часткового стягнення витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача, що витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню, так як долучений договір, що долучено до первісного позову, стосується декількох справ, а долучена квитанція містила відомості про інший розмір оплати, що може свідчити про надання правової допомоги по інших справах, що не підлягає стягненню, оскільки надані докази понесених витрат на правничу допомогу разом із матеріалами справи підтверджують, що надані адвокатські послуги надані саме по справі №214/2285/24.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Витрати на правничу допомогу заявлені представником позивача складають 3500,00 грн, а саме: складання та подання до суду позову в сумі 1000,00 грн та сплати правничої допомоги за участь в судовому засіданні 07.05.2024 в сумі 2500,00 грн.

Щодо стягнення судових витрат, пов`язаних із участю представника позивача у судовому засіданні у справі №214/2285/24 з суд зазначає таке.

Суд зауважує, що у судовому засіданні 07.05.2024 відповідач та представник відповідача участі на приймали, надавши до суду заяву, в якій просили справу розглянути без їх участі, не заперечували щодо розірвання шлюбу.

Однак, представник позивача ОСОБА_3 під час розгляду справи №214/2285/24 07.05.2024 брав особисту участь.

Суд, враховуючи співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та приходить до висновку про часткове стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу, а саме про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача суми в розмірі 1000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 141,142, 264, 268, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 адвоката Амельчишина Олега Валерійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Ковтун