КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дарницької окружної прокуратури м. Києва на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року про повернення позовної заяви заявнику у цивільній справі за позовом Дарницької окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року керівник Дарницької окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення - ОСОБА_2 (а.с. 1-16).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.09.2023 позову заяву прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 32-33).

В апеляційній скарзі, Дарницька окружна прокуратура м. Києва, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що будь-якої шкоди умисними діями ОСОБА_1 внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, державі, зокрема Національній службі здоров`я України, завдано не було, тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що Національної служби здоров`я України проводило лікування потерпілого ОСОБА_2 , внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 , тому на підставі частин 1, 4 статі 1206 ЦК України, та згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» прокурор звільняється від сплати судового збору, оскільки предметом спору є шкода, завдана державі внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення.

Відзиву від учасника справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2023 року керівник Дарницької окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України звернувся до суду з позовом про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на ст. 1206 ЦК України, прокурор зазначив, що він звільнений від сплати судового збору, як то передбачено п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.08.2023 позовну заяву прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення залишено без руху, надано прокурору строк у п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених недоліків, а саме, сплати судового збору.

Залишаючи без руху позовну заяву прокуратури, суд першої інстанції зазначив, що будь-якої шкоди умисними діями ОСОБА_1 внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, державі, зокрема Національній службі здоров`я України, завдано не було, а відтак суд не приймає до уваги посилання прокурора як на підставу звільнення його від сплати судового збору за заявлену вимогу про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, та роз`яснив, що вказана вимога майнового характеру підлягає оплаті судовим збором у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір».

На виконання ухвали суду від 03.08.2023 прокуратурою було надано лист, у якому з посиланням на ст. 1206 ЦК України, прокурор зазначив, що він звільнений від сплати судового збору, як то передбачено п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою суду від 22.09.2023 позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с. 32-33).

Згідно з частинами 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 133, 177, 356, 357, 392, 393 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну та касаційну скаргу.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір, ставка якого складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що прокурор не сплатив судовий збір за подання позовної заяви, а тому обґрунтовано ухвалою від 03.08.2023 залишив позовну заяву прокурора без руху та надав п`ятиденний строк для усунення недоліків скарги з моменту отримання ухвали, які позивач не усунув.

Установивши, що прокурор не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху у встановлений судом строк, не сплатив судовий збір у передбаченому законом розмірі, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її заявнику.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У справі, яка переглядається, предметом заявлених позовних вимог є відшкодування витрат, понесених Національною службою здоров`я України та КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 2» на стаціонарне лікування потерпілого від злочину особи, отже вказаним юридичним особам не завдано збитків внаслідок кримінального правопорушення. В даному випадку потерпілим є ОСОБА_2 , а не вказані юридичні особи, які витратили кошти на його лікування, тому останні не відносяться до жодної категорії осіб, які згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Зазначений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.01.2019 в справі № 462/375/17, від 04.01.2024 у справі № 750/10822/23 (провадження № 61-15241св23).

Апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема права повторного звернення до суду з позовом після усунення недоліків, що стали підставою для повернення позовної заяви та дотримання рівних прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

ивачу було роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судовому засіданні доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви заявнику.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дарницької окружної прокуратури м. Києва залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді