справа № 492/1456/24
Провадження № 2/492/811/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого - судді Череватої В.І.,

за участю секретаря судового засідання Деде К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Арцизі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по переплаті пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2024 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по переплаті пенсії, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 1 050,50 грн.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні з 16.08.2018 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). ГУ ПФУ в Одеській області розглянувши пенсійну справу відповідача, рішенням № 3531 від 11.09.2024 року встановлено суму переплати у розмірі 1050,50 грн. за період з 01.12.2018 р. по 28.02.2023 р. Сума переплати пенсії виникла у зв`язку з тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 року по справі № 420/4881/20, що набрало законної сили 30.11.2020 року відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, зобов`язано виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. При проведені розрахунку суми грошової допомоги було помилково встановлено позначку "не працює". Розпорядженням від 04.09.2024 року пенсійна справа приведена у відповідність та встановлено позначку "працює". Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з перерахунком пенсії згідно рішення суду Головним управлінням прийнято рішення від 11.09.2024 року про прийняття суми переплати пенсії ОСОБА_1 на облік в вересні 2024 р. Згідно розрахунку боргу сума переплати пенсії відповідача за період з 01.12.2018 р. по 28.02.2023 р. становить 1 050,50 гривень. Відповідачем було отримано надміру нараховані суми пенсійної виплати в розмірі 1 050,50 гривень, які підлягають поверненню. Про необхідність відшкодування якої відповідача повідомлено листом від 13.09.2024 року № 1500-0404-8/140796. Також цим листом відповідача повідомлено про способи добровільного погашення заборгованості. Таким чином, виникла переплата пенсії у розмірі 1 050,50 гривень за період з 01.12.2018 р. по 28.02.2023 р. Щодо наявної суми переплати пенсії в розмірі 1 050,50 грн. ОСОБА_1 було направлено лист, у якому повідомлено про переплату пенсії, яка складає 1 050,50 грн. та способи добровільного погашення заборгованості, однак зайво виплачені кошти на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України не надходили, що зумовило звернення до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І. від 01.11.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно якої просив суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні з 16.08.2018 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). ГУ ПФУ в Одеській області розглянувши пенсійну справу відповідача, рішенням № 3531 від 11.09.2024 року встановлено суму переплати у розмірі 1050,50 грн. за період з 01.12.2018 р. по 28.02.2023 р. Сума переплати пенсії виникла у зв`язку з тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 року по справі № 420/4881/20, що набрало законної сили 30.11.2020 року відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, зобов`язано виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. При проведені розрахунку суми грошової допомоги було помилково встановлено позначку "не працює". Розпорядженням від 04.09.2024 року пенсійна справа приведена у відповідність та встановлено позначку "працює". Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з перерахунком пенсії згідно рішення суду Головним управлінням прийнято рішення від 11.09.2024 року про прийняття суми переплати пенсії ОСОБА_1 на облік в вересні 2024 р. Згідно розрахунку боргу сума переплати пенсії відповідача за період з 01.12.2018 р. по 28.02.2023 р. становить 1 050,50 гривень. Відповідачем було отримано надміру нараховані суми пенсійної виплати в розмірі 1 050,50 гривень, які підлягають поверненню. Про необхідність відшкодування якої відповідача повідомлено листом від 13.09.2024 року № 1500-0404-8/140796. Також цим листом відповідача повідомлено про способи добровільного погашення заборгованості. Таким чином, виникла переплата пенсії у розмірі 1 050,50 гривень за період з 01.12.2018 р. по 28.02.2023 р. Щодо наявної суми переплати пенсії в розмірі 1 050,50 грн. ОСОБА_1 було направлено лист, у якому повідомлено про переплату пенсії, яка складає 1 050,50 грн. та способи добровільного погашення заборгованості, однак зайво виплачені кошти на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України не надходили.

Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В обґрунтування позову, Головне управління посилається на норму ч. 1 ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Також, представник позивача у позові посилається на норми ч. 2 ст. 1214 ЦК України, глави 13 ЦК України (зокрема ст. ст. 179, 181, 190, 192 ЦК України) з яких випливає, що норми ст. 1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Представником позивача у позові зазначено, що в даному випадку наявна помилка Головного управління, а саме: при проведенні розрахунку суми грошової допомоги позивачем було помилково встановлено позначку «не працює». Розпорядженням від 04.09.2024 року, пенсійна справа відповідача приведена у відповідність та встановлено позначку «працює», що призвело до виникнення переплати.

Тому, просить кошти в розмірі 1 050,50 грн. повернути позивачу на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України, як такі, що набуті без достатньої правової підстави.

До позовної заяви позивачем надано розрахунок призначеної та виплаченої пенсії з 01.12.2018 р. по 28.02.2023 р. по ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_1 ), з якого вбачається, що загальна сума переплати становить 1 050,50 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Згідно із статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058- IV, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому випадку суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Відповідно правового висновку Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року (справа №686/26486/14-а) зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої ст. 103 Закону № 1788-XII, є, зокрема, подання документів з явно неправильними відомостями.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї, тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних.

Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Частиною першою ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже зазначене у ст. 1215 ЦК України, пенсія підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство не визначає такого поняття, як рахункова помилка.

Разом з тим, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення визначенню поняття лічильної (рахункової) помилки, під якою розуміється помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Таким чином, позивач не надав до суду будь-які докази наявності вини чи зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії та до позовної заяви не надано належні та допустимі докази вчинення відповідачем неправомірних дій для отримання незаконного розміру пенсії.

Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплачених сум пенсії не допускається.

Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Встановивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У рішенні суду повинні відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Оскільки позивачем в ході розгляду справи не доведено недобросовісності з боку відповідача, що є обов`язковою умовою для повернення безпідставно набутих виплат, а також набуття виплат в наслідок рахункової помилки, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ГУПФУ в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що в задоволенні позову ГУ ПФУ в Одеській області відмовлено, судові витрати по справі, які складаються з судового збору покладаються судом на позивача. Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом не сплачений судовий збір, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору у справі, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір по справі у розмірі 3 028,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 12, 13, 19, 81, 82, 89, 141, 211, 258 - 259, 263 -265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по переплаті пенсії - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, на рахунок в Одеському обласному управлінні АТ «Державний ощадний банк України», м. Одеса, МФО 328845, р/р НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір по справі у розмірі 3 028,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому наявного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Черевата В.І.