Справа № 352/375/20
Провадження № 2/352/355/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ТОВ «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

Первісний позивач ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 14.02.2020 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 67847,56 грн.

Ухвалою від 04.03.2024 суд скасував заочне рішення від 08.12.2020 в цій справі, призначивши справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 04.03.2024 суд залучив до участі в справі правонаступника первісного позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яким є ТОВ «ДЕБТ ФОРС», замінивши первісного позивача його правонаступником.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 05.07.2006 між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Родовід Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір № 37.3/А-006.06.2, за умовами якого відповідачу наданий кредит у розмірі 8920,00 доларів США строком до 05.07.2009 зі сплатою 12 % річних. 24.05.2019 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за договором № 37.3/А-006.06.2 від 05.07.2006. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 14.01.2020 становить 171339,32 грн, що складається з 158843,12 грн заборгованості за тілом кредиту та 12496,20 грн заборгованості по відсоткахза користування кредитом (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку). Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат, 3 % річних відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України та нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою НБУ, що підлягає стягненню з відповідача станом на 14.01.2020, становить 67847,56 грн., з яких нараховані 3% річних із суми боргу 158843,12 грн за період з 14.01.2017 до 14.01.2020 - 14308,44 грн, нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ за період з 14.01.2019 до 14.01.2020 - 53539,12 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 67847,56 грн та витрати, що складаються із 2102 грн зі сплати судового збору та 20000 грн витрат на правову допомогу.

Представник позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС» у судове засідання не з`явився, у поданому до суду клопотанні позивач просив справу розглянути у відсутності свого представника, позов підтримав і просив його задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, врахувати його заперечення проти позову, викладені в заяві про перегляд заочного рішення, просив у позові відмовити та застосувати строк позовної давності.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилався на те, що між ним та ПАТ «Родовід Банк» дійсно існували кредитні правовідносини згідно кредитного договору, термін якого закінчувався в 2010 р., однак, на початку 2007 р. через неспроможність сплачувати кредит за домовленістю з банком він передав у власність банку автомобіль, на придбання якого брав кредит та який був предметом застави. З цього часу банк не мав жодних претензій до нього як до боржника. Зазначив, що вказаний позов ініційований через 10 років з часу припинення дії договору, тобто спливли строки позовної давності; крім того, він піддає сумніву законність договору про відступлення прав вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» з огляду на те, що 19.12.2017 у ПАТ «Родовід Банк» відкликано банківську ліцензію з прийняттям рішення про ліквідацію банку.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що 05.07.2006 ВАТ «Родовід Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Родовід Банк», та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 37.3/А-006.06.2, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 8920,00 доларів США на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів на строк до 05.07.2009 зі сплатою процентів у розмірі 12 % річних за користування кредитом (а.с.9-13).

Забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором є застава автомобіля марки DAEWOO моделі NEXIA G15MF згідно з договором застави № 37.3/А-006.06.2 від 05.07.2006 (п.1.7 договору).

Суд зазначає, що позбавлений можливості перевірити правдивість твердження відповідача про те, що на початку 2007 р. через неспроможність сплачувати кредит за домовленістю з банком він передав у власність банку автомобіль, і з цього часу банк не мав жодних претензій до нього як до боржника, оскільки відповідач не надав жодних доказів на підтвердження цієї обставини.

Суд установив, що строк дії кредитного договору з позичальником ОСОБА_1 закінчився 05.07.2009. Строк загальної позовної давності за цим договором сплив 06.07.2012. Первісний кредитор протягом строку позовної давності не звертався до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

24.05.2019 ПАТ «Родовід Банк» і первісний позивач ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали договір № 15 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за договором № 37.3/А-006.06.2 від 05.07.2006 з позичальником ОСОБА_1 на суму 158843,12 грн (а.с.21-24).

Суд установив, що під час укладення вказаного договору про відступлення прав вимоги від 24.05.2019 від імені ПАТ «Родовід Банк» діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Шевченко А. М. на підставі ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішення виконавчої дирекції ФГВФО № 5455 від 20.12.2017 «Про початок процедури ліквідації АТ ««Родовід Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Вказана обставина спростовує покликання відповідача на незаконність укладеного договору.

Первісний позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, заявив до стягнення 67847,56 грн., з яких розмір нарахованих 3 % річних із суми боргу 158843,12 грн за період з 14.01.2017 до 14.01.2020 становить 14308,44 грн, нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ із суми боргу 158843,12 грн за період з 14.01.2019 до 14.01.2020 становить 53539,12 грн, відповідно до наданих розрахунків (а.с.18-19).

10.03.2023 між первісним позивачем ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» укладений договір № 10-03/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 37.3/А-006.06.2 з відповідачем на суму 6031,47 доларів США, що згідно курсу НБУ (1 долар - 26,3357 грн) станом на 24.05.2019 (дату першого відступлення права вимоги) становило 158843,12 грн(а.с.116-119).

26.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» укладений договір № 26-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 37.3/А-006.06.2 з відповідачем на суму 6031,47 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.05.2019 становило 158843,12 грн(а.с.120-123).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення у належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд установив, що первісний позивач, виходячи з викупленої суми боргу відповідача у 158843,12 грн, 14.01.2020, тобто через сім років шість місяців після спливу загальної позовної давності нарахував відповідачу 14308,44 грн 3 % річних за період з 14.01.2017 до 14.01.2020.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що первісний позивач звернувся до суду з цим позовом лише 14.02.2020, тобто далеко за межами загальної позовної давності, відповідач заявив про пропущення позивачем позовної давності і просив з цієї підстави у позові відмовити, при цьому ні первісний позивач, ні його правонаступник не обґрунтували поважності причин пропущення позовної давності, - суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаної вимоги за спливом позовної давності.

Стосовно другої позовної вимоги про стягнення 53539,12 грн пені за подвійною обліковою ставкою НБУза період з 14.01.2019 до 14.01.2020, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача вказаної суми пені за кредитним договором.

Суд зазначає, що п. 3.9 кредитного договору № 37.3/А-006.06.2 від 05.07.2006 передбачав, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник зобов`язаний сплачувати банку за кожний день пеню в розмірі подвійної процентної ставки, встановленої п. 1.5 договору (12 % річних), від суми простроченого платежу. У той час, як заявлена до стягнення пеня розрахована за подвійною обліковою ставкою НБУ, тобто за значно вищою ставкою.

Однак, стягнення пені, як і відсотків можливе лише в межах строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку (пеню) припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12-ц, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц та інших постановах Верховного Суду.

Тому суд, враховуючи безпідставність вимоги про стягнення пені за межами строку кредитного договору, відмовляє в її задоволенні за необґрунтованістю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача, витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу залишаються за позивачем.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 256, 257, 261, 267, 512, 514, 526, 625, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у позові ТОВ «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЕБТ ФОРС», 02121, м. Київ, Харківське шосе, 201/203, літера 2А, офіс 602, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 08.04.2024.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ