ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1654/24 Номер провадження 22-ц/814/2992/24Головуючий у 1-й інстанції Попов М.С. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Чумак О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 13 червня 2024 року у складі судді Попова М. С.

у цивільній справі за поданням заступника начальника Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чугуй Вікторії Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року заступник начальника Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чугуй В. О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу до виконання наказу № 5023/277/11, виданого 28 квітня 2020 року Господарським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» грошових коштів в розмірі 719 450,74 грн та суми судового збору в розмірі 4 204,00 грн, всього 723 654,74 грн.

Подання мотивовано тим, що боржник ухиляється від виконання рішення суду. Державним виконавцем вчинено ряд дій на виконання рішення в примусовому порядку, зокрема, здійснено запити щодо наявності у божника майна, доходів та коштів на банківських рахунках. Повідомлень про добровільне виконання рішення від стягувача не надходило. На законні вимоги приватного виконавця боржник не реагує. На теперішній час рішення суду залишається не виконаним.

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 13 червня 2024 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань за наказом № 5023/277/11, виданим 28 квітня 2020 року Господарським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» грошових коштів в розмірі 719 450,74 грн та суми судового збору в розмірі 4 204,00 грн, всього 723 654,74 грн.

Виконання постанови покладено на органи Державної прикордонної служби України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю правових підстав для задоволення подання.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову про закриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції, встановивши, що здійснені виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними і у боржника відсутнє майно, повинен був роз`яснити про обов`язок повернути виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує, що заявником не надано, а судом не з`ясовано жодних обставин, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язань та навіть не проаналізували поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням» у справах про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Крім того, ні заявником, ні судом не встановлено, за рахунок чого на даний час може бути проведено виконання (майно чи інші активи), джерела цих активів та дії боржника щодо їх приховування чи іншого створення штучних перешкод.

Також зауважує, що судом не досліджено існування інших відкритих виконавчих проваджень, що також є об`єктивною перешкодою виконання.

Додатково звертає увагу на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки вирішення питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, покладається на суд першої інстанції, який розглядав справу, яким у даному випадку є суд господарської юрисдикції. Відтак вказане подання помилково розглянуто судом першої інстанції на підставі статті 441 ЦПК України, а тому провадження у справі має бути закрито.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 377 ЦПК України встановлено, що порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення, незалежно від доводів апеляційної скарги.

По справі встановлено, що наказом Господарського суду Харківської області № 5023/277/11 від 28 квітня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Слобода-кредит» грошові кошти в розмірі 719 450,74 грн та суму судового збору в розмірі 4 204,00 грн, а всього 723 654,74 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області № 5023/277/11 від 20 вересня 2023 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з Кредитної спілки «Слобода-кредит» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС».

Під час виконання вищевказаного наказу державним виконавцем вчинено ряд дій на його виконання, зокрема, здійснено запити щодо наявності у боржника майна, доходів та коштів на банківських рахунках. Повідомлень про добровільне виконання рішення від стягувача не надходило. На законні вимоги приватного виконавця боржник не реагує. На теперішній час рішення суду залишається не виконаним.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення боржником не виконане, боржник ухиляється від його виконання, а тому на підставі статті 441 ЦПК України до боржника може бути застосоване тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може як захід забезпечення виконання судового рішення.

Проте, суд вирішив вказане питання з порушенням правил юрисдикції, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Стаття 19 ЦПК України регламентує, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини третьої статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Розділом V ГПК України врегульовано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах.

Згідно з частиною першою статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частини третя, четверта статті 337 ГПК України передбачають, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Статтею 338 ГПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що вирішення питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, покладається на суд першої інстанції, який розглядав справу по суті.

У справі, яка переглядається, таким судом є суд господарської юрисдикції.

За таких обставин подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 під час виконання наказу Господарського суду Харківської області № 5023/277/11 від 28 квітня 2020 року помилково розглянуто судом в порядку цивільної юрисдикції на підставі статті 441 ЦПК України, адже таке подання підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України).

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішень господарських судів, вирішуються відповідним судом господарської юрисдикції, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 377, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 13 червня 2024 року - скасувати.

Провадження у справі за поданням заступника начальника Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чугуй Вікторії Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу - закрити.

Роз`яснити заступнику начальника Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чугуй Вікторії Олександрівні, що вона може звернутися з вказаним поданням до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Чумак