КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/7160/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року позивач АТ СК «ІНГО» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 03.10.2018 року в будинку АДРЕСА_1 відбулось залиття квартири 14 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 , з квартири № 20 , яка на праві власності належить відповідачу.

Квартира № 14 на момент залиття була застрахована позивачем за договором страхування майна та відповідальності власника (користувача) квартири (житлового приміщення) квартира Експрес № КЕН15218 від 04.05.2018 року.

Позивач вказував, що згідно з актом, складеним 03.10.2018 року працівниками ПП «НТП-УЦНМ», причина залиття зі слів мешканців квартири № 14 квартири - прорив підвідного шлангу на мийку в квартирі № 20 .

Відповідно до звіту № 1203 від 10.01.2019 року, складеного СПД ОСОБА_3 , вартість матеріальної шкоди, завданої власнику квартири № 14 ОСОБА_2 , внаслідок її залиття, складає 141 754 грн.

Згідно умов договору страхування позивачем виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 141 254 грн за вирахуванням франшизи в сумі 500 грн.

Таким чином, посилаючись на положення ст.27 Закону України «Про страхування» позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь матеріальної шкоди в розмірі 141 254 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі АТ СК «ІНГО» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування скарги вказує, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначає, що доводи позивача ґрунтуються на припущеннях, зокрема у доказах наданих позивачем, а саме: в акті №б/н від 03.10.2018 ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» та звіті №1203 від 10.01.2019 СПД ОСОБА_3 зазначена ймовірна причина залиття, однак з даними висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Додатком 4 до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» під 17.05.2005р. №76 визначено типову форму акту про залиття, аварію, що трапилась в системі центрального опалення, гарячого або холодного водопостачання, в якій визначено вимоги до складання даного акту.

По факту залиття квартири АДРЕСА_1 був складений акт №б/н від 03.10.2018 року ПП «НТП «Український центр нерухомого майна».

Вказує, що суд в оскаржуваному рішенні зазначає, що в акті №б/н від 03.10.2018 ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» зазначена ймовірна причина залиття, однак дані твердження є безпідставними, так як в даному акті вказано: попередня причина залиття зі слів мешканців квартири №14 залиття відбулось внаслідок пориву підвідного шлангу в квартирі №20 на мийку, отже причина залиття встановлена актом, Відповідач же жодних доказів на спростування даного факту не надав.

В акті огляду від 10.10.2018 року до звіту №1203 від 10.01.2019 СПД ОСОБА_3 зазначено наступне: проникнення води з квартири №20 (несправність обладнання ванної).

Тобто, оцінювачем також підтверджено причини залиття квартири АДРЕСА_1 , які зазначені у акті №б/н від 03.10.2018 ПП «НТП «Український центр нерухомого майна».

До того ж суд першої інстанції невірно ототожнює поняття «ймовірна» та «попередня», дані поняття не є тотожними та мають різний зміст.

Встановлення факту попередньої причини залиття цілком достатньо для настання відповідальності.

З огляду на вище викладене випливає, що матеріали справи містять докази, які встановлюють чітку причину залиття квартири АДРЕСА_1 , а саме - внаслідок пориву підвідного шлангу в квартирі №20 на мийку і відповідно ґрунтуються не на припущеннях, а суд першої інстанції проігнорувавши дану обставину, неповно з`ясував обставини справи та порушив норми матеріального права.

Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження вини відповідача у залитті квартири АДРЕСА_1 .

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.?

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювана шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини (аналогічна позиція вбачається в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року по справі №369/5883/16-ц).

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач (аналогічна позиція вбачається в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 727/6631/17).

Вказує, що позивачем надано докази наявності завданої шкоди, а саме акт №б/н від 03.10.2018 року ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» та звіт №1203 від 10.01.2019 року СПД ОСОБА_3.

Вважає за необхідне зазначити, що відповідач не надав жодних доказів на спростування своєї вини у залитті квартири АДРЕСА_1 , жодних клопотань про призначення судової експертизи щодо обставин залиття та розміру збитків не надав, суд першої інстанції проігнорувавши презумпцію вини відповідача порушив норми матеріального права.

Отже, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та порушив норми матеріального права, відмовивши в задоволенні позову.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих стороною позивача доказів не можливо беззаперечно встановити причину та обставини залиття квартири АДРЕСА_1 , в тому числі й вину відповідача в цьому залитті, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а виключно такими доказами обґрунтовано позовні вимоги, тому суд не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог, як таких, що не доведені належними та допустимими доказами.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 03.10.2018 року в будинку АДРЕСА_1 відбулось залиття квартири № 14 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Відповідно до акту, складеного 03.10.2018 року працівниками ПП «НТП-УЦНМ», попередня причина залиття квартири АДРЕСА_1 , зі слів мешканців цієї квартири, - прорив підвідного шлангу на мийку в квартирі №20, яка розташована над квартирою №14 . Для встановлення причини залиття комісії не було надано доступу до квартири №20 . Заявок із вказаної квартири щодо ремонту будь-яких сантехнічних приладів на диспетчерську службу не надходило.

Внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 її власнику ОСОБА_2 було завдано матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням оздоблення цієї квартири, що зафіксовано вказаним актом.

На момент залиття, станом на 03.10.2018 року, квартира АДРЕСА_1 була застрахована позивачем за договором страхування майна та відповідальності власника (користувача) квартири (житлового приміщення) Квартира Експрес № КЕН15218 від 04.05.2018 року.

Згідно договору страхування страховим ризиком/страховим випадком є пошкодження, загибель або втрата майна, зазначеного в п.п.1.2.2, 1.2.3, 1.2.4 Умов страхування внаслідок пожежі, пошкодження димом, удару блискавки, вибуху побутового газу, падіння пілотованих літаючих об`єктів, стихійних лих, пошкодження технічною водою, протиправних дій третіх осіб, крадіжки зі зломом, грабежу, розбою. Франшиза становить 500 грн.

Позивач факт залиття квартири АДРЕСА_1 визнав страховим випадком.

Для визначення завданої матеріальної шкоди, внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , на замовлення позивача, оцінщиком було здійснено огляд вищезазначеної квартири та складено звіт № 1203 від 10.01.2019 року.

За звітом №1203 від 10.01.2019 року, складеного СПД ОСОБА_3 , вартість матеріальної шкоди завданої ОСОБА_2 , внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 склала 141 754 грн.

Вказана шкода складається з матеріальної шкоди, завданої оздобленню квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, до зазначеного звіту додано акт огляду квартири АДРЕСА_1 від 10.10.2018 року, в якому зазначено, що ймовірна причина виникнення пошкоджень майна, проникнення води з квартири № 20 через несправне обладнання.

На підставі цього звіту № 1203 від 10.01.2019 року, за мінусом франшизи, позивач, як страховик, виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 141 254 грн. (141 754 грн - 500 грн).

За п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Відповідно до ч.1 ст. 190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об`єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов`язані відшкодувати заподіяну шкоду.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що власником квартири АДРЕСА_6 , як на час залиття, так і на даний час, є саме відповідач ОСОБА_1 , що не заперечувалось останнім в своїх письмових запереченнях на позов.

Згідно положень ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В свою чергою статтею 319 ЦК України (п.4) встановлено, що власність зобов`язує.

За ст.151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Положеннями ст.177 ЖК України встановлено, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання.

З огляду на вищенаведені норми законів, власники квартир мають обов`язок по забезпеченню схоронності належного їм на праві власності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання своїх квартир, і у випадку пошкодження якого, якщо це стане причиною залиття квартир інших власників, вони несуть відповідальність за завдану шкоду.

Разом з тим, з доказів наданих позивачем, а саме: акту від 03.10.2018 року, складеного працівниками ПП «НТП-УЦНМ», в якому зазначено попередню причину залиття квартири АДРЕСА_1 , зі слів мешканців цієї квартири, та акту огляду квартири АДРЕСА_1 від 10.10.2018 р., доданому до звіту №1203 від 10.01.2019 року СПД ОСОБА_3 , в якому зазначено ймовірну причину виникнення пошкоджень майна у вказаній квартирі, вбачається, що йдеться про припущення щодо причини залиття, а не встановлення фактичних обставин цього залиття.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих стороною позивача доказів не можливо беззаперечно встановити, причину та обставини залиття квартири АДРЕСА_1 , в тому числі й вину відповідача в цьому залитті, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а виключно такими доказами обґрунтовано позовні вимоги.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на наступні обставини.

Додатком 4 до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» під 17.05.2005 р. №76 визначено типову форму акту про залиття, аварію, що трапилась в системі центрального опалення, гарячого або холодного водопостачання, в якій визначено вимоги до складання даного акту.

По факту залиття квартири АДРЕСА_1 був складений акт №б/н від 03.10.2018 року ПП «НТП «Український центр нерухомого майна».

Так, в акті огляду від 10.10.2018 року до звіту №1203 від 10.01.2019 СПД ОСОБА_3 зазначено наступне: проникнення води з кв. 20 (несправність обладнання ванної).

Тобто, оцінювачем також підтверджено причини залиття квартири АДРЕСА_1 , які зазначені у акті №б/н від 03.10.2018 ПП «НТП «Український центр нерухомого майна».

Встановлення факту попередньої причини залиття цілком достатньо для настання відповідальності.

Виходячи з наведеного, матеріали справи містять докази, які встановлюють чітку причину залиття квартири АДРЕСА_1 , а саме - внаслідок пориву підвідного шлангу в квартирі №20 на мийку і відповідно ґрунтуються не на припущеннях, а суд першої інстанції проігнорувавши дану обставину неповно з`ясував обставини справи та порушив норми матеріального права.

Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначав, що позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження вини відповідача у залитті квартири АДРЕСА_1 .

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.?

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювана шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини (аналогічна позиція вбачається в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року по справі №369/5883/16-ц).

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач (аналогічна позиція вбачається в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 727/6631/17).

Виходячи з навденого, колегія суддів вважає, що позивачем надано докази наявності завданої шкоди, а саме: акт №б/н від 03.10.2018 року ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» та звіт №1203 від 10.01.2019 року СПД ОСОБА_3.

Крім того, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги, що відповідач не надав жодних доказів на спростування своєї вини у залитті квартири АДРЕСА_1 , жодних клопотань про призначення судової експертизи щодо обставин залиття та розміру збитків.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «СК «ІНГО» матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 141 254 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 118 грн 81 коп., при поданні апеляційної скарги 3 178 грн 22 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» () матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 141 254 (сто сорок одну тисячу двісті п'ятдесят чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» () судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 118 (дві тисячі сто вісімнадцять) грн 81 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 178 (три тисячі сто сімдесят вісім) грн 22 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: