ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 червня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/790/24

Головуючий у першій інстанції Коваленко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/884/24, 22-ц/4823/902/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської рад Чернігівської області,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 квітня 2024 року (місце ухвалення м. Прилуки) та на ухвалу цього ж суду від 02 травня 2024 року (місце ухвалення м. Прилуки) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Вихор І.І. через систему «Електронний суд» подав до суду позов до КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області про зобов`язання вчинити певні дії, захист прав споживачів.

В обгрунтування позову посилався, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2020 ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що під час придбання квартири позивачці було відомо про відсутність у вказаній квартирі водопроводу (мережі холодного водопостачання) і з моменту придбання квартири і до жовтня 2022 року у вказаній квартирі ніхто не проживав та не був зареєстрований.

Як зазначає позивач, вона не укладала договору про надання послуг холодного водопостачання з КП «Прилукитепловодопостачання» за адресою: АДРЕСА_1 та тричі зверталася до відповідача із заявою про відмову від отримання послуг і повідомляла, що вона проживає за іншою адресою, де і користується послугами з водопостачання.

Тому вважає, що відповідачем безпідставно проводиться нарахування їй плати за послугу холодного водопостачання з вуличного водорозбору (водорозбірної колонки), що розташована на перехресті вулиць Гнідаша-Гімназична, якою вона не користується, оскільки зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де користується послугами холодного водопостачання та здійснює оплату за використану холодну воду, чим порушуються її права як споживача з урахуванням положень Закону України «Про захист прав споживача».

У позові представник ОСОБА_1 адвокат Вихор І.І. просить:

зобов`язати КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області у зв`язку із ненаданням послуг здійснити перерахунок плати (нарахувань) за особовим рахунком НОМЕР_1 за послугу з холодного водопостачання по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 , за період з 12.10.2020 по дату розгляду справи у суді, провести відповідні корегування по особовому рахунку НОМЕР_1 та скасувати заборгованість, що виникла за період з 12.10.2020 по дату розгляду справи у суді;

зобов`язати КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області припинити (закрити) особовий рахунок ОСОБА_1 номер НОМЕР_1 (код ІРС:Е50DB27FC9).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 15.04.2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано нараховану КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області заборгованість за послуги з водопостачання в квартирі АДРЕСА_4 за період з 01.12.2021 по грудень 2023 року, включно та зобов`язано КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області здійснити перерахунок по особовому рахунку НОМЕР_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрт.

Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження користування позивачем системою водопостачання, а отже після звернення із заявою про відсутність потреби у отриманні послуг з водопостачання у зв`язку з фактичним не проживанням за вказаною адресою, має право не здійснювати оплату за водопостачання відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме скасування нарахованої плати за послугу холодного водопостачання в період з 01.12.2021 по грудень місяць 2023 року включно, тобто за період підтверджений довідкою про користування водопостачання за іншою адресою та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок по рахунку 17244.

Також за висновком суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про здійснення перерахунку станом на дату розгляду справи та припинити (закрити) особовий рахунок позивача, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів здійснення безпідставного нарахування плати за водопостачання після грудня 2023 року та того, що наявність самого рахунку порушує права позивача.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 02.05.2024 в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Вихор І.І. про ухвалення додаткового рішення у справі, відмовлено, оскільки не надано договір на надання професійної правничої допомоги.

Не погодившись з вказаними судовоми рішеннями, представник ОСОБА_1 адвокат Вихор І.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду від 15.04.2024 в частині відмови в задоволенні позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а такж просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 02.05.2024 та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.

За доводами апеляційної скарги судові рішення в оскаржуваній частині не відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

У скарзі заявник посилається на те, що позивачка договору про надання послуг холодного водопостачання з КП "Прилукитепловодопостачання" не укладала у звязку із відсутністю потреби у наданні таких послуг, оскільки зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де і користується послугами холодного водопостачання та здійснює оплату за використану холодну воду згідно даних лічильника, заборгованості зі сплати послуг холодного водопостачання не має.

Вказує, що після отримання від відповідача повідомлення в листопаді 2021 року про наявну заборгованість позивачка листами від 01.12.2021, 24.10.2022, 29.09.2023 офіційно повідомила про ненадання послуг та про відмову від послуг холодного водопостачання, а також відмовилась від підписання договору про надання таких послуг за адресою: АДРЕСА_1 , у звязку із відсутністю потреби через не проживання.

За доводами скарги, відповідач жодних доказів наявності договірних відносин, наявності засобів комерційного обліку та фактичного надання позивачці в період з 12.10.2020 по 31.11.2021 послуг з холодного водопостачання не надав, проте даний факт не був врахований судом під час ухвалення оскаржуваного рішення, як і той факт, що ніхто у вказаний період за даною адресою не проживав та відповідно не користувався послугами холодного водопостачання.

Вважає, що позивач у порядку визначеному Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відмовилась від надання послуги холодного водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , проте відповідач не провівши жодного обстеження протиправно, без укладення договору, незважаючи на письмову відмову позивача від послуг, продовжував та продовжує нараховути оплату за послуги, які не надавались за особовим рахунком НОМЕР_1 за послуги холодного водопостачання, які фактично не надаються з 12.10.2020 і по теперішній час, у зв`язку з чим накопичується необгрунтована заборгованість.

Як стверджує заявник, зважаючи що позивач у встановленому порядку відмовилась від надання послуг холодного водопостачання, тому вважає, що у даному випадку ефективними способом захисту порушеного права позивача є закриття особового рахунку, який присвоюється за номером укладеного договору, який в свою чергу у даному випадку відсутній, а тому позовна вимога про зобовязання відповідача припинити (закрити) особовий рахунок Позивача номер НОМЕР_1 (код ІРС: Е50DB27FC9) підлягає задоволенню для ефективного відновлення порушеного права, оскільки відповідач продовжує і надалі безпідставно нараховувати заборгованість за особовим рахунком НОМЕР_1 без надання жодних послуг.

Також заявник вважає, що відповідач своїми діями фактично вчиняє всупереч чинному законодавству примушування позивача до укладання цивільно-правового договору, всупереч волі позивача, тому такі дії підлягають визнанню протиправними.

Крім того, заявник не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення витрат на правову допомогу та посилається, що подання позовної заяви в інтересах позивача, відповіді на відзив, а також клопотань з процесуальних питань здійснювалось адвокатом за договором про надання правової допомоги, докази про надання такої правової допомоги позивачу було надано до суду.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник КП «Прилукитепловодопостачання» Трепаченко А.М. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а судові рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування посилається, що будинок позивачки не підключений до системи централізованого питного водопостачання у встановленому порядку, крім того позивачем не заперечується наявність вуличної колонки на перехресті вулиць Гнідаша - Гімназичної, на незначній відстані від будинку позивачки. Тому враховуючи недоцільність обладнання вуличного водозабору (колонки) засобами обліку води, нарахування проводиться у відповідності до норм споживання питної води затверджених рішенням Виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 04.06.2019 № 200, відповідно до яких, норма водоспоживання з вуличної колонки становить 1,5 куб. м на міс. на одну людину. Вважає, що оскільки нарахування вартості води взятої з вуличного водозабору (колонки) не врегульовано, тому застосуванню підлягають положення Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. Також зазначає, що у квартирі позивачки з 05.10.2022 по сьогодні, згідно даних домової книги, зареєстрована ОСОБА_2 , а також в період з 05.10.2022 по 20.01.2023 за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте доказів тимчасової відсутності зареєстрованих у житловому приміщені осіб позивачкою не надано, як не надано доказів звернення з відповідними заявами до відповідача. За доводами відзиву, підприємством проводиться нарахування плати позивачу за користування вуличною колонкою з розрахунку на одну особу, технічне припинення надання вказаної послуги не можливе і матеріалами справи підтверджено, що у квартирі позивачки з 05.10.2022 по сьогодні, згідно даних домової книги, зареєстрована ОСОБА_2 . Крім того, підтвердженням факту надання послуг водопостачання за допомогою вуличного водозабору за адресою: АДРЕСА_1 , є рішення Прилуцького міськрайонного суду від 30.03.2023 (справа №742/231/23, провадження № 2/742/333/23), яким стягнуто з ОСОБА_5 (попередній власник) заборгованість за оплату житлово - комунальних послуг у розмірі 4259,75 грн за період з травня 2011 по 01.11.2020 і станом на 16.02.2024 рішення суду набрало законної сили та виконано в повному обсязі. Тому заявнк вважає, що підстави для закриття особового рахунку номер НОМЕР_1 відсутні. Також заявник погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі, оскільки договір про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , який поданий її представником - ОСОБА_6 25.04.2024, суд правомірно не прийняв до уваги, оскільки він поданий поза межами строку визначеного п.8 ст.141 ЦПК України і представником позивача не ставилося питання про поновлення строку на подачу вказаного доказу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом по справі встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 12.11.2020 ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.48-50).

За замовленням ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 , відповідно до якої квартира не підключена до центральної системи водопостачання (а.с.21-25).

За матеріалами справи, 01.12.2021 та 24.10.2022 ОСОБА_1 зверталась із заявами до КП «Прилукитепловодопостачання» про встановлення факту фактичного ненадання послуг із водопостачання за адресою: АДРЕСА_3 , в якому вказує, що вона з 12.11.2020 є власником квартири АДРЕСА_4 . Під час придбання вказаної квартири їй було відомо про відсутність у вказаній квартирі мережі водопостачання, про що зазначено у технічному паспорті. З моменту придбання квартири і по теперішній час у цій квартирі ніхто не проживав та не був зареєстрованим. Вона проживає та зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 , де користується послугами холодного водопостачання та здійснює оплату за використану холодну воду. Про факт нарахування КП «Прилукитепловодопостачання» оплати за надані послуги водопостачання по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , їй стало відомо у листопаді 2021 року, хоча жодних договорів про надання таких послуг вона не підписувала і послуг холодного водопостачання вона не отримувала. Повідомила, що відмовляється від послуг холодного водопостачання, а також від підписання договору про надання таких послуг за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю потреби у їх наданні. Просила прийняти рішення про списання існуючої заборгованості як безпідставної за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 84).

Також вбачається, що 29.10.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою до КП «Прилукитепловодопостачання» про невизнання заборгованості та фактичне ненадання послуг із холодного водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вказує, що вона у заявах повідомляла адміністрацію КП «Прилукитепловодопостачання» про факти фактичного ненадання послуг з холодного водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , яка з березня 2021 року є окремим житловим будинком, якому присвоєно адресу: АДРЕСА_3 . На даний час, у належному їй житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , використовується холодне водопостачання через під`єднання до водопровідної мережі квартири АДРЕСА_5 та здійснюється оплата вказаних послуг по особовому рахунку № НОМЕР_2 (а.с.35).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту (а.с. 8,9).

Відповідно до взаєморозрахунку за послуги водопостачання КП «Прилукитепловодопостачання» по абоненту особовий рахунок № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2 , за період з листопада 2020 року по грудень 2023 року нараховано та сплачено 1141,01 грн за послуги з водопостачання (а.с.44-47).

Згідно з взаєморозрахунку за послуги водопостачання КП «Прилукитепловодопостачання» по абоненту особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2020 року по грудень 2023 року заборгованість складає 19773 грн (а.с.41-43).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження користування позивачем системою водопостачання, а отже після звернення з заявою про відсутність потреби у отриманні послуг з водопостачання у зв`язку з фактичним не проживанням за вказаною адресою, має право не здійснювати оплату за водопостачання відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме скасування нарахованої плати за послугу холодного водопостачання в період з 01.12.2021 по грудень місяць 2023 року включно, тобто за період підтверджений довідкою про користування водопостачання за іншою адресою та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок по рахунку 17244.

Також за висновком суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про здійснення перерахунку станом на дату розгляду справи та припинити (закрити) особовий рахунок позивача, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів здійснення безпідставного нарахування плати за водопостачання після грудня 2023 року та того, що наявність самого рахунку порушує права позивача.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині відмови в задоволенні вимог про здійснення перерахунку заборгованості щодо не задоволених періодів та про зобов`язання припинити (закрити) особовий рахунок позивача.

З висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині погоджується апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений перелік житлово-комунальних послуг, зокрема:

житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком (забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, купівля електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку);

комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

За змістом ст. 7 цього Закону споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Індивідуальний споживачзобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Розділом ІХ Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 27 червня 2008 року № 190 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 19 квітня 2021 року № 97) визначено,що вуличні водорозбори (колонки) призначені для колективного водокористування. Місце їх встановлення визначається за пропозицією органів місцевого самоврядування та за погодженням з виконавцем послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення.

Усі будинки, в тому числі садибного типу, які не підключені до системи централізованого питного водопостачання та користуються водою з водорозбірних колонок, повинні укласти договір з виконавцем послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення та сплачувати вартість води та послуг з централізованого водовідведення відповідно до встановлених норм питного водоспоживання і тарифів.

Тобто, обов`язковою умовою нарахування плати за водопостачання, на осіб зареєстрованих в будинку, що не обладнаний системою централізованого водопостачання, є вставлення саме факту користування водою з водозабірних колонок.

За змістом ст. 12, 13, 76, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_4 , проте зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 та за цією адресою користується послугами водопостачання.

01.12.2021, 24.10.2022 позивачка ОСОБА_1 зверталась із письмовими заявами до КП «Прилукитепловодопостачання» про не проживання за адресою: АДРЕСА_1 та про відмову від послуг з водопостачання, на які отримала відповіді про те, що починаючи з 12.11.2020 було здійснено перерахунок з розрахунку нарахувань на одну особу та вподальшому буде здійснюватись нарахування на одну особу, станом на 01.11. 2022 розмір заборгованості складає 341,20 грн, а станом на 01.10.2023 - 567,91 грн, тому на підставі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від обов`язку оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (а.с. 36-37, 39-40).

Суд першої інстанції скасував нараховану плату за послуги холодного водопостачання за період з 01.12.2021 (день звернення позивачки із заявою) по грудень 2023 року, враховуючи, що з огляду на положення п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» після звернення із заявами про відсутність потреби в отриманні послуги з холодного водопостачання у зв`язку з не проживанням за вказаною адресою позивачка вправі не здійснювати оплату за такі послуги водопостачання.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги в частині не задоволених вимог, оскільки обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимоги про припинення (закриття) рахунку, оскільки наявність рахунку не порушує права позивачки, враховуючи, що у належній позивачці на праві власності квартирі з 05.10.2022 і дотепер згідно даних домової книги зареєстрована ОСОБА_2 , що є підставою для наявності особового рахунку у вказаній квартирі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач доказів наявності договірних відносин, наявності засобів комерційного обліку та фактичного надання позивачці в період з 12.10.2020 по 31.11.2021 послуг з холодного водопостачання не надав, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки позивачкою не надано належних і допустимих доказів проживання за іншою адресою та не користування послугами водопостачання у зазначений період.

Крім того, апеляційний суд враховує, що позивачкою не надано належних доказів на підтвердження необґрунтованого або неправильного нарахування відповідачем плати за послуги водопостачання.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, правильність висновків суду не спростовують в оскаржуваній частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір в оскаржуваній частині з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині.

Перевіряючи аргументи скарги в частині оскарження ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 02.05.2024 про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі, апеляційний суд враховує наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповіді на відзив представником ОСОБА_1 адвокатом Вихор І.І було зазначено, докази надання правничої допомоги будуть надані протягом 5 днів після прийняття рішення відповідно до вимог п. 8 ст. 141 ЦПК України (а.с. 65-66).

23.04.2024 через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Вихор І.І. подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з КП «Прилукитепловодопостачання» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн (а.с. 100).

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником ОСОБА_1 адвокатом Вихор І.І. було додано довіреність від 07.12.2023 (а.с. 101), копію Акта наданих послуг від 20.04.2024 до Договору ппро надання правничої допомоги від 07.12.2023 № 07/12/23 (а.с. 102), рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (а.с. 103), а також докази відправлення такої заяви із вказаними додатками відповідачу КП «Прилукитеплопостачання» (а.с. 104).

26.04.2024 через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 адвоката Вихор І.І. надійшла заява (а.с. 110), до якої було додано ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 111), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Вихор І.І. (а.с. 112), копія посвідчення адвоката Вихор І.І. (а.с. 113), копія Договору про надання правничої допомоги № 07/12/2023 від 07.12.2023 (а.с. 114-117).

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що договір про надання правничої допомоги представником ОСОБА_1 - адвокатом Вихор І.І. був поданий поза межами строку визначеного п. 8 ст. 141 ЦПК України і питання про поновлення строку на подання вказаного доказу подано не було.

З такими висновками не погоджується апеляційний суд, оскільки вони зроблені з порушенням норм процесуального права, враховуючи наступне.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).

У поданій до суду позовній заяві вказано попередній (орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи, що відповідає вимогам частини 1 статті 134 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи, розгляд справи в суді першої інстанції закінчено ухваленням 15 квітня 2024 року рішення по суті вимог, рішення ухвалено за відсутності позивача та його представника. Отже, в порядку виконання вимог частини 8 статті 141 ЦПК України докази розміру витрат, які позивач сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, підлягали поданню до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Заяву про відшкодування судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, подано до суду через систему «Електронний суд» 22.04.2024 (зареєстровано судом 23.04.2024), з урахуванням поданої заяви 26.04.2024, тобто після закінчення строку, встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України.

Наслідки пропущення процесуальних строків передбачено статтею 126 ЦПК України, відповідно до положень даної норми право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що представником ОСОБА_1 адвокатом Вихор І.І. документальні докази на підтвердження надання правничої допомоги були надані суду першої інстанції з порушенням строку, встановленого п. 8 ст. 141 ЦПК України, але відмовлено у задоволенні заяви, проте з урахуванням наведеного заява підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції від 02.05.2024 скасуванню.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції від 15.04.2024 залишити без змін, а ухвалу від 02.05.2024 скасувати, заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Керуючись ст.141, 367, 374, 375, 376 ч. 1 п. 4, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 травня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 21.06.024.

Головуючий Судді :