Провадження № 2/201/553/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої Дніпровської Державної нотаріальної контори Водолазська Наталія Володимирівна, про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 19 вересня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої Дніпровської Державної нотаріальної контори Водолазська Наталія Володимирівна, про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування за заповітом, в якому просить суд:

?визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві приватної власності належить житловий будинок «А1-1», загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 33,2 кв.м, допоміжною площею 18.1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: погребом «під А1-1», прибудови «а2-1», тамбуром «а3-1», вбиральнею «В», теплицею «З1», гаражем «К», літньою кухнею «Л», спорудами та мостіннями «№1-8;І,ІІ», розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, який проживав в буд. АДРЕСА_1 . Після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із житлового будинку АДРЕСА_1 , позначений в технічному паспорті літерою «А1-1», загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м. та допоміжною площею 18,1 KH.M., з господарськими будівлями та спорудами: погребом «під А1-1», прибудови «а2-1», тамбуром «аз-1», вбиральнею «В», теплицею «31», гаражем «К», літньою кухнею «Л», спорудами та мостіннями «№ 1-8;1,1». Загальна інвентаризаційна вартість становить 410 707 грн. 80 коп.

30 серпня 2007 року її батько склав заповіт серія ВЕХ № 487444 від 30 серпня 2007 року, яким заповів позивачці належну йому земельну ділянку та житловий будинок з відповідними господарськими побудовами та спорудами (домоволодіння), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за розпорядженням Дніпровського міського голови № 882-р від 24.11.2015 року).

Позивач єдина спадкоємиця після смерті батька, яка прийняла спадщину після смерті батька за заповітом у встановлений законом строк.

Для оформлення спадкових прав на земельну ділянку та будинок спадкодавця звернулась до державного нотаріуса Першої Дніпровської державної нотаріальної контори Водолазької Н.В.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 липня 2023 року оформлені спадкові права на земельну ділянку площею 0,0824 га у межах згідно з планом, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої на території АДРЕСА_1 , що належала батькові позивача ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, серія ЯЖ № 749689, виданого 11 грудня 2009 року Дніпропетровською міською радою Дніпропетровської області на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 25 лютого 2009 року № 105/43, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за № 03. Кадастровий номер земельної ділянки :03:040:0055.

19 липня 2023 року державний нотаріус Водолазька Н.В. винесла Постанову, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями. Підставою відмови вказано відсутність документів, що дають право на виконання будівельних робіт, а саме на тамбур «літ. А3-1», гараж «літ. К» та літню кухню «літ. Л», оскільки спадкодавець збудував вказані будівлі без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи.

Так, ОСОБА_3 21 червня 2007 року успадкував вказаний будинок в порядку спадкування за законом від своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане домоволодіння належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25 грудня 1963 року Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3-4014, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарбюро 13 жовтня 1971 року в реєстрову книгу під № 272-148 та зареєстрованого в ЕР прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 18771591 відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське МБТІ» за № 14477310 від 08 травня 2007 року, спадкоємицею якого була його дружина ОСОБА_4 , котра спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових справ.

ОСОБА_3 за життя отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 749689 від 11 грудня 2009 року, на якій розташований житловий будинок та господарські споруди, які є предметом спору. Цільове призначення земельної ділянки обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:040:0055.

У 2013 році батько позивача ОСОБА_3 прибудував до будинку «літ. А1-1» тамбур «літ. а3-1», звів на земельній ділянці літню кухню «літ. Л» та гараж «літ. К», але збудував вказані будівлі без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи та за життя не здійснив їх державну реєстрацію.

Відповідно до довідки, виданої відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Дніпровської міської ради № 14/5-7340 від 15 червня 2023 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був дійсно зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 до дня смерті.

У зв`язку з життєвими обставинами (тривалими хворобами, похилим віком) ОСОБА_3 не встиг належним чином оформити право власності на житловий будинок, літню кухню та гараж.

Згідно Інформаційної довідки КП «ДМБТІ» ДМР від 20 червня 2023 року № 6099, станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , містяться відомості про право власності в цілому гр. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21 червня 2007 BEP № 606922, виданого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-2099, зареєстровано КП «ДМБТІ» 28 серпня 2007 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 18771591.

Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 09 червня 2023 року № 00772, ознаки відповідності цільового використання та функціонального призначення земельної ділянки відповідають цільовому призначенню земельної ділянки.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 грудня 2009 року ЯЖ № 749689, цільове призначення (використання) земельної ділянки - обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На теперішній час позивач належним чином експлуатує зазначений житловий будинок і здійснює його обслуговування, що підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг. Тому просила позов задовольнити (а.с.1-8).

Не погодившись з позовною заявою представник відповідача 20 листопада 2023 року подала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за життя ОСОБА_3 належним чином не зареєстрував право власності на вказані самочинні прибудови та добудови, а отже в розумінні ст. ст.346 Цивільного кодексу України з моментом його смерті і припинилось його право на отримання відповідних дозволів та реєстрацію права власності.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились в наслідок його смерті.

Спірні прибудови та добудови не належали спадкодавцеві на праві приватної власності, в отже, успадкувати їх є неможливим. Таким чином, якщо спадкодавець за життя здійснив самочинне будівництво, у разі його смерті до спадкоємців переходить право власності на використані під час такого будівництва будівельні матеріали. Як виняток, спадкоємці можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно. Наведене розуміння спадкування самочинного будівництва рельєфно простежується і в практиці Верховного Суду(а.с.93-96).

20 листопада 2023 року позивачем на адресу суду подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що 18 липня 2023 pоку позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстрованному в реєстрi за №1-61 державним нотарiусом Першої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 , на земельну ділянку площею 0,0824 га, кадастровий номер 210100000:03:040:0055 що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначения земельної ділянки: для будівництва i обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибнае ділянка), що належала померлому на підставi Державного акту на право приватно власностi на земельну дiлянку серiя ЯЖ № 749689, виданого 11 грудня 2009 року Дніпропетровською міською радою Днiпропетровськоi областi на пiдставi рішення Дніпропетровської мiськоi ради вiд 25 лютого 2009 року №105/43, зареєстрованого в Книзi записів реєстрацiї державних актiв на право власностi на землю та на право постiйного користування, договорiв оренди землi за №03, на якій самочинно побудовані прибудови та добудови.

Отже позивач є власником земельної дiлянки на якiй розташованi вищевказанi прибудови та добудови, які є предметом спору в розумiннi ч. 5 ст. 376 ЦК України позивач має право звертатись до суду для визання права власності на вказанi об`єкти самочинного будiвництва, оскiльки iншого законного способу для вирішення цього питання законодавцем не передбачено, також вказанi об`єкти самочиниого будiвництва не порушують права інших осiб, оскiльки скарг з даного приводу вiд сусiдiв на адресу позивача не надходило. Та побудованi вони на земельнiй дiлянцi з цiльовим призначенням - для будiвництва i обслуговування житлового будинку, господарських будiвель i споруд (а.с. 203-207).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 19 вересня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.63-64).

Ухвалою судді від 22 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху, встановлено недоліки та надано строк на їх усунення. (а.с.65-66).

06 жовтня 2023 року позивачем подано заяву, якою усунуто недоліки встановлені ухвалою. (а.с.68).

Ухвалою судді від 09 жовтня 2023 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої Дніпровської Державної нотаріальної контори Водолазська Наталія Володимирівна, про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування за заповітом. (а.с.70-71).

13 листопада 2023 року позивач подав клопотання про витребування доказів (а.с.78) та заяву про повернення судового збору. (а.с.79).

Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року витребувано докази по справі, а саме спадкову справу. (а.с.84-85).

Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року повернуто позивачу судовий збір. (а.с.86-87).

06 грудня 2023 року на виконання ухвали суду Перша дніпровська державна нотаріальна контора направила до суду спадкову справу. (а.с.110-201).

Ухвалою суду від 15 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.215-216).

27 грудня 2023 року від представника Першої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без їх участі. (а.с.212).

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні .

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Фактичні обставини встановленні судом

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 . (а.с.12,14).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 успадкував після смерті матері ОСОБА_4 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 817 кв.м. Домоволодіння складається з житлового будинку саманного, обкладеного цеглою, будинку літА-1 житловою площею 34,3 кв.м. , загальною площею 49,5 кв.м та слідуючи господарські будівлі і споруди: сарай літ Б-шл.бл; вбиральня літ В цегла; сарай літ Е дощатий (тимчасовий), душ літ. Ж цегла; навіс літ И; фундамент (не оцінен); огорожі, споруди , змощення № 1-5,1,11.(а.с.15).

28 серпня 2007 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.16).

30 серпня 2007 року ОСОБА_3 склав заповіт на користь ОСОБА_7 , яким належну йому земельну ділянку та житловий будинок з відповідними господарськими побудовами та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . заповів ОСОБА_7 . Даний заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі. (а.с.17- 18).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 липня 2023 року ОСОБА_1 отримала спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 0,0824 гектарів, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованої на території АДРЕСА_1 . , кадастровий номер :03:040:0055 (а.с.19).

Витягом з Державного реєстру речових прав підтверджується право власності ОСОБА_1 на вищезазначену земельну ділянку. (а.с.20).

Постановою державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори від 19 липня 2023 року, відмовлено ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті її батька, через відсутність документів, які дозволяють перевірити наявність або відсутність самочинно збудованих або перепланованих будівель, відсутності державної реєстрації об`єктів нерухомості. (а.с.22-23).

09 червня 2023 року ОСОБА_1 замовила технічний паспорт на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 (а.с. 25-29).

Відповідно до акту від 09 червня 2023 року складеного інженером з ІНМ :

Зміна житлової та загальної площі житлового будинку літ А-1 відбулася за рахунок демонтування печі, уточнення лінійних розмірів на підставі п.75, 72 Порядку та за рахунок будівництва тамбуру літ а 3-1 загальна площа 2,8 кв.м. у 2013 році без документів , що дають право на виконання будівельних робіт.

Будівництво: теплиці літ З1, вхід у теплицю літ з2 у 1985р.

Збудовано: гараж літ К, літня кухня літ Л без документів, що дають право на виконання будівельних робіт.

Будівництво споруд №6-8 згідно постанови Кабінету Міністрів від 07.06.20147 року №406 не потребує документів , що дає право на виконання будівельних робіт , та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Сараї: літ. Б, літ. Е, літ. Г, літ. Д, душ літ. Ж, навіс літ И, фундамент знесено.

Станом на 09 червня 2023 року об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. А-1 (житловий будинок літ. А1-1, погріб під А1-1, прибудова літ. а2-1, тамбур літ. а3-1 без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, вхід у погріб літ. а4, загальна площа - 51,3 кв.м. житлова площа 33,2 кв.м.); літ. В вбиральня; літ. 31 - теплиця; літ. 32 вхід у теплицю; літ. К - гараж без документів, що дають право на виконання будівельних робіт; літ. Л літня кухня без документів, що дають право на виконання будівельних робіт; споруди та мостіння № 1-8, І,ІІ. (а.с.30).

Позивач сплачувала комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.53-60).

В матеріалах справи міститься копія спадкової справи №218/2023, яка була заведена після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.110-201).

Спадкова справа містить заяву ОСОБА_8 , яка є дружиною померлого (матір`ю позивача), в якій вона відмовляється від отримання свідоцтва про право власності на частку спільного набутого майна подружжя. (а.с.113).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача та відповідача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У розглядуваній справі предметом спору є визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, до якого за життя спадкодавця були здійснені самочинні прибудови та спадкодавцем не було вирішено питання щодо їх узаконення.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

До завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна).

За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва ( реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Наведений висновок узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 27 травня 2015 року у справі№ 6-159цс15, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04 червня2018 року у справі № 640/13030/16-ц (провадження № 61-1073св17) та від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17 (провадження № 61-39346св18).

Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей186,381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення частини п`ятої статті 376 ЦК України не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди.

Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити, що згідно Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних(садибних)житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків(відповідальності)належать до об`єктів з незначними наслідками(СС1),збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018року за№ 158, зареєстрованого в МЮ України28.08.2018року за№ 976/32428 -для об`єктів збудованих (без оформлення дозвільних документів) у період з 05.08.1992року до 09.04.2015року, право власності оформляється за спрощеною процедурою шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Отже самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності.

Верховний Суд України у постанові від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 сформулював правову позицію згідно з якою у розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

При цьому в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 Верховний Суд зауважив, що норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується також і до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик.

Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2020року у справі №307/3957/14-ц звернуто увагу на те, що внаслідок самочинного будівництва у вигляді реконструкції об`єкт нерухомого майна втрачає тотожність із тим, на який власником було отримано право власності.

Відповідно до пункту 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, які були чинними в Україні із 01 січня 2010 року:

-реконструкція житлового будинку- перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників;

-прибудова- вид реконструкції, при якій збільшується площа забудови житлового будинку шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку.

Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 березня 2023 року у справі № 127/28862/11 вказано, що здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Як зазначено в постанові від 28.04.2022 р. Верховного Суду від 28.04.2022 р. у справі № 359/9695/17, право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 376 та ст. 1218 ЦК, за змістом яких у разі здійснення спадкодавцем самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - у разі якщо будівництво відбулося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва житловий будинок не було здано в експлуатацію, до спадкоємців переходить право забудовників на оформлення зазначеного жилого будинку та господарських будівель і споруд у встановленому законом порядку, а сам житловий будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом. Також у вказаному листі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ визнав правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Згідно з роз?ясненнями п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов?язки, як забудовника, входять до складу спадщини. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на майно, яке залишилось після смерті її батька, на житловий будинок в якому він за своє життя здійснив прибудови, перебудови.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 червня 2007 року ОСОБА_3 успадкував після смерті своєї матері домоволодіння , що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 817 кв.м. Домоволодіння складається з житлового будинку саманного, обкладеного цеглою, будинку літА-1 житловою площею 34,3 кв.м. , загальною площею 49,5 кв.м та слідуючи господарські будівлі і споруди: сарай літ Б-шл.бл; вбиральня літ В цегла; сарай літ Е дощатий (тимчасовий), душ літ. Ж цегла; навіс літ И; фундамент (не оцінен); огорожі, споруди , змощення № 1-5,1,11.(а.с.15).

Відповідно до технічного паспорту та акту від 09 червня 2023 року складеного інженером з ІНМ змінилася загальна площа 51,3 кв.м житлова 33,2 кв.м.

Зміна житлової та загальної площі житлового будинку літ А-1 відбулася за рахунок демонтування печі, уточнення лінійних розмірів на підставі п.75, 72 Порядку та за рахунок будівництва тамбуру літ а3-1 загальна площа 2,8 кв.м. у 2013 році без документів , що дають право на виконання будівельних робіт.

Будівництво: теплиці літ З1, вхід у теплицю літ з2 у 1985р.

Збудовано: гараж літ К, літня кухня літ Л без документів, що дають право на виконання будівельних робіт.

Будівництво споруд №6-8 згідно постанови Кабінету Міністрів від 07.06.20147 року №406 не потребує документів , що дає право на виконання будівельних робіт , та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Сараї: літ. Б, літ. Е, літ. Г, літ. Д, душ літ. Ж, навіс літ И, фундамент знесено.

Станом на 09 червня 2023 року об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. А-1 (житловий будинок літ. А1-1, погріб під А1-1, прибудова літ. а2-1, тамбур літ. а3-1 без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, вхід у погріб літ. а4, загальна площа - 51,3 кв.м. житлова площа 33,2 кв.м.); літ. В вбиральня; літ. 31 - теплиця; літ. 32 вхід у теплицю; літ. К - гараж без документів, що дають право на виконання будівельних робіт; літ. Л літня кухня без документів, що дають право на виконання будівельних робіт; споруди та мостіння № 1-8, І,ІІ. (а.с.30).

Отже, в даному випадку змінилася загальна площа та житлова будинку, збудовано тамбуру літ а3-1 загальна площа 2,8 кв.м. без документів; збудовано гараж літ К, літня кухня літ Л без документів, що дають право на виконання будівельних робіт

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали справи не містять даних на підтвердження факту звернення спадкодавця до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю для набуття права власності та введення об`єкту до експлуатації у встановленому законом порядку.

Інформація про наявність у спадкодавця дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єкту та вводу його до експлуатації у встановленому законодавством порядку відсутні.

У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись в порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Отже, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівельною інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.

Отже, вищезазначеними нормами права встановлено, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що спірне спадкове домоволодіння зазнало реконструкції внаслідок здійснення прибудови до будинку, будівництва нових споруджень, які змінили площу будинку та з`явилися нові спорудження.

Таким чином, внаслідок самочинного будівництва у вигляді реконструкції, будівництва нового об`єкту, житловий будинок втратив тотожність із тим домоволодінням, на який ОСОБА_3 було отримано право власності за свідоцтвом про право власності, про право на спадщину у 2007 році.

За таких обставин, враховуючи той факт, що позивачем не доведено узаконення будівель спадкового домоволодіння, а суд не може підміняти орган, який наділений саме такими повноваженнями, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Проте зазначає, що в даному випадку, приймаючи до уваги факт здійснення спадкодавцем самочинного будівництва на належній йому земельній ділянці, що, в свою чергу призвело до зміни житлової площі будинку, втрати тотожності з житловим будинком, який спадкодавець набув у власність, позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовом про визнання прав забудовника після смерті спадкодавця при наявності певних умов, передбачених нормами діючого права, що в подальшому є підставою для узаконення ним будівництва.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої Дніпровської Державної нотаріальної контори Водолазська Наталія Володимирівна, про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2024 року

Суддя С.О. Демидова