ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/708/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №692/1014/23 Категорія: 301030500 Чепурноий О.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Любченко Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 01.02.2024 (повний текст складено 09.02.2024, суддя в суді першої інстанції Чепурний О.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, яким просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 3,7508 га, кадастровий №:03:001:0235, розташованої в межах Остапівської сільської ради Драбівського (нині Золотоніського) району Черкаської області за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання відповідача повернути вказану земельну ділянку.

Вказує, що вона є власником зазначеної земельної ділянки, однак з невідомих причин вона знаходиться у користуванні відповідача ТОВ «Продсільпром». 04.09.2023 позивач звернулася до ТОВ «Продсільпром» з письмовою вимогою не використовувати належну їй земельну ділянку, так як вона має намір використовувати її самостійно. Відповіді вона не отримала, земельну ділянку відповідач не передав, що обумовило звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 01.02.2024 позовні вимоги у справі відхилено з посиланням на необґрунтованість тверджень позивача про порушення її прав на земельну ділянку, яка перебуває в оренді відповідача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач 08.03.2024 через відділення поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вказано на те, що батько позивача, як попередній власник земельної ділянки, в оренду її відповідачу не передавав відсутній акт прийому-передачі відповідної ділянки. Суд вказує, що стосовно спірної земельної ділянки уклали договір оренди, право за яким не було зареєстроване, однак за правовим висновком ВС від 15.01.2020 у справі №322/1178/17 саме орендар має здійснювати державну реєстрацію права оренди землі. Таким чином позивач вправі порушувати питання про захист своїх прав, як власника, у спосіб витребування відповідного майна у особи, яка ним володіє без законних підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Продсільпром» просив суд апеляційну скаргу відхилити . а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.10.2022 позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , а саме земельної ділянки, площею 3,7508 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою Черкаська область, Золотоніський район, за межами населеного пункту, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №632848, виданого Остапівською сільською радою 07.12.2007, кадастровий №:03:001:0235.

Згідно договору оренди землі від 18.01.2017 за життя ОСОБА_2 надав орендарю ТОВ «Продсільпром» в строкове платне користування дві земельні ділянки, в тому числі, земельну ділянку з кадастровим №:03:001:0235 (п.1, 2 договору). Договір укладено на 15 років.

На даний час цей договір є чинним та у судовому порядку не оспорюється.

Відповідно до п. 40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

У п.43 вказаного договору сторони передбачили, що договір набуває чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Також судом встановлено, що право оренди землі, переданої за даним договором відповідачу у справі, не було зареєстровано в установленому порядку відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Проте, станом на дату укладення договору (18.01.2017) ЗУ «Про оренду землі» було передбачено державну реєстрацію не договору, а речового права оренди - ст. 6 вказаного закону.

Спірна земельна ділянка була передана з відома попереднього власника ОСОБА_2 орендареві ТОВ «Продсільпром» у користування, про що свідчить факт використання відповідачем земельної ділянки та надані відомості з бухгалтерії про перерахунок коштів ОСОБА_2 та дані податкових розрахунків про утримані податки з доходів фізичних осіб.

Звернувшись до суду зі вказаним позовом, позивач вказувала, що спірною земельною ділянкою відповідач користується безпідставно, чим порушує права власника, які мають бути захищені шляхом усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, наявні між сторонами на їх підставі, мають таке правове регулювання.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Як підставу звернення в суд з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення ОСОБА_1 посилалась на те, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим №:03:001:0235 на підставі свідоцтва про право на спадщину, а відповідач користується спірною земельною ділянкою з невідомих їй причин та не повертає ділянку на її вимогу, чим порушує її права власника.

Проте, апеляційний суд приймає до уваги, що позивач мала бути обізнана про наявність договору оренди земельної ділянки від 18.01.2017, який укладено між її батьком та ТОВ «Продсільпром», та у 2022 році отримувала орендну плату за спірну земельну ділянку, вимог про визнання недійсним або оспорювання договору оренди з 04.10.2022, коли отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку, не заявляла.

Крім того за правовими висновками у постанові ВП ВС від 18.04.2023 у справі №357/8277/19 договір є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, право оренди виникає з моменту його державної реєстрації. Натомість, у випадку якщо договір оренди землі укладено після 01.01.2013, як в даному випадку, то вимога про необхідність державної реєстрації договору оренди виключається, а державній реєстрації підлягає речове право - право оренди.

Також колегія суддів при вирішенні питання фактичного укладення договору враховує постанову ВП ВС від 26.10.2022 у справі №227/3760/19-ц відповідно до якої у разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація такого договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним, та може бути оспорюваним.

Враховуючи, що ТОВ «Продсільпром» користувалось спірною земельною ділянкою та сплачувало орендні платежі, орендодавець по договору отримує орендні платежі, що не заперечувалось позивачем, відповідні правовідносини по договору оренди землі фактично мають місце.

Крім того, відповідно до п. 40 Договору оренди від 18.01.2017, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Указане свідчить про безпідставність тверджень скаржника щодо незаконності перебування земельної ділянки у відповідача та наявність підстав для повернення земельної ділянки на її письмову вимогу.

Натомість, в позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, крім відомостей про реєстрацію права власності за нею, відсутні відомості про реєстрацію іншого речового права, відсутні будь-які обтяження щодо спірної земельної ділянки.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити стосовно даної обставини таке.

Так відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічне положення наведене у ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладення договору.

Крім того, стаття 25 ЗУ «Про оренду землі» 05.12.2019 була доповнена умовою, що орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.

З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає зобов`язання передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право на користування земельною ділянкою.

Враховуючи положення чинних норм закону, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин та є чинними на даний час, відповідач повинен був зареєструвати право оренди на спірну земельну ділянку, що останнім зроблено не було станом на дату звернення з цим позовом до суду.

За обставинами цієї справи апеляційний суд констатує, що відповідач після укладення договору оренди від 18.01.2017 відповідно до вимог закону мав зареєструвати право оренди і тільки після цього використовувати земельну ділянку за призначенням.

Однак негативні наслідки невиконання даної вимоги закону про державну реєстрацію права оренди несе саме орендар, який не виконав такої вимоги, в той час як права орендодавця, в даному випадку ОСОБА_1 , як спадкоємця і нового власника спірної земельної ділянки, не порушуються.

Відтак, відсутні підстави для усунення порушень в користуванні земельною ділянкою власником, оскільки будь-яких порушень законних прав ОСОБА_1 , як власника спірної земельної ділянки, немає.

Договір оренди землі від 18.01.2017, за яким передано спірну земельну ділянку ТОВ «Продсільпром» не оспорювався як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 , земельна ділянка передана орендарю в користування, сплачується орендна плата, що не заперечується скаржником, тобто дії сторін договору оренди землі свідчать про його фактичне укладення 18.01.2017 та виникнення взаємних прав та обов`язків сторонами.

Відсутність державної реєстрації права оренди відповідачем з моменту укладення договору по принаймні вересень 2023 року є невиконанням вимог закону, що могло мати негативні наслідки саме для орендаря, проте, дана обставина не свідчить про порушення законних прав позивача, за захистом яких остання звернулася до суду.

У аспекті викладеного вище слід відхилити як необґрунтовані посилання скаржника на те, що батько позивача, як попередній власник земельної ділянки, в оренду її відповідачу не передавав відсутній акт прийому-передачі відповідної ділянки, адже матеріали справи підтверджують наявність відповідних правовідносин, що ґрунтуються на договорі оренди земельної ділянки.

Посилання скаржника на те, що за правовим висновком ВС від 15.01.2020 у справі №322/1178/17 саме орендар має здійснювати державну реєстрацію права оренди землі на дійсність відповідного договору не впливають, адже державна реєстрація права оренди стосується наявних прав орендаря по договору, а не власника земельної ділянки.

Інших доводів щодо незаконності або необгрунтованості рішення суду скаржником не наведено.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 01.02.2024 у цій справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід віднести на рахунок державного бюджету у зв`язку із наявність пільг по сплаті судового збору у позивача за приписами п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», як у особи з інвалідністю ІІ групи.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 01.02.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 03.04.2024.

Суддя-доповідач

Судді