Справа № 569/6963/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В обгрунтування заяви зазначив, що є військовослужбовцем В/ч НОМЕР_1 , він та дружина ОСОБА_2 виховують та утримують чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2018 року народження, ОСОБА_5 , 2022 року народження, ОСОБА_3 , 2012 року народження, ОСОБА_4 , 2007 року народження. Саме з цих підстав ним було подано рапорт на звільнення з військової служби, проте у його задоволенні відмовлено. Просить встановити юридичний факт виховання та утримання ним чотирьох неповнолітніх дітей.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила їх задовільнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , що допитана судом в якості свідка, дала покази про те вони із заявником виховують та утримують трьох її дітей від першого шлюбу та двох спільних дітей, батьком яких є ОСОБА_1 . Її колишній чоловік не допомагає фінансово, вони розлучені з 2015 року. Вказує, що вона доглядає дітей, а заявник повністю їх фінансово утримує.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи,залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Як убачається із заяви заявник звернувся до суду з вимогою про встановлення факту перебування на його утриманні, зокрема, неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Разом з тим, питання утримання малолітніх, неповнолітніх дітей, врегульовані положеннями Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України, саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню дітей врегульовано ст. 181 СК України, де зокрема закріплено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положеннями ст.ст. 265, 267 СК України, закріплено обов`язок баби, діда та повнолітніх братів, сестер утримувати малолітніх, неповнолітніх відповідно онуків чи братів і сестер.

Положення ст. 268 СК України визначають, у вітчима (мачухи), обов`язок по утриманню малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, виникає лише у разі, коли в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, питання утримання дітей до 18 років, унормовано саме положеннями СК України, відповідно до положень якого саме батьки (мати та батько) зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, при цьому ці питання батьки вирішують за домовленістю між собою, а у разі відсутності такої домовленості у судовому порядку, шляхом звернення до суду з позовом, або заявою про видачу судового наказу, а в подальшому і звернення до виконання даних судових рішень.

У заявника, як вітчима неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обов`язок по утриманню виникає лише за умов визначених ст. 268 СК України, тобто за умови відсутності у дитини батьків, дідів, бабів, а неможливості цих осіб, саме з поважних причин, надавати дитині належне утримання.

Отже, що факт, про встановлення якого просить заявник, не породжує для нього жодних особистих немайнових чи майнових прав, не підтверджує наявності чи відсутності неоспорюваних прав, що є завданнями окремого провадження.

Заявник просить встановити факт не з метою підтвердження особистих немайнових чи майнових прав, а з метою звільнення з військової служби в умовах воєнного стану.

Таким чином, при розгляді заяви вбачається спір про право.

Спір про право, це спір, що пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. Враховуючи викладене, розгляд даної справи в порядку окремого провадження є недопустимим.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлена вимога через наявність спору про право підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а сама заява - залишенню без розгляду.

Керуючись ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви без розгляду, він має право подати позов про встановлення фактів, що мають юридичне значення, на загальних підставах.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя