КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

представника позивача Євтодьєва А.О.,

представника третьої особи

Шевченківського ВДВС у м. Києві

Центрального міжрегіонального

управління МЮ (м. Київ) Савчука К.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінчук Ігор Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «УкрСиббанк», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса КМНО Літвінчука І.А., Шевченківського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м.Київ), в якому просила, визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 19.12.2014 приватним нотаріусом КМНО Літвінчуком І.А., зареєстрований в реєстрі за номером 8975, про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить їй на праві власності з метою погашення заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 518-А1/12-2005И від 28.12.2005.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.12.2005 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 518-А1/12-2005И, згідно з яким АКІБ «УкрСиббанк» надало, а ОСОБА_1 отримала грошові кошти у тимчасове користування (з метою придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) зі сплатою процентів за користування коштами.

З метою належного виконання зобов`язань за кредитним договором, між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою Л.М., за реєстровим номером 3914, відповідно до якого в іпотеку було передано наступне майно: трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

19.12.2014 за заявою АТ «УкрСиббанк» приватним нотаріусом КМНО Літвінчук І.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8975, яким запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеного нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ «УкрСиббанк» за період з 15.12.2009 по 19.11.2014 в загальному розмірі на суму 151 409 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 еквівалентно 2 301 437,10 грн., а також 6 500,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису.

05.06.2019 постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного ВДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчуком К.П. відкрито виконавче провадження за № 59270230 за виконавчим написом приватного нотаріуса КМНО Літвінчук І.А. № 8975 від 19.12.2014.

Разом з тим, позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Так, сума заборгованості, яка вказана в виконавчому написі нотаріуса, не відповідає дійсності, оскільки рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 18.05.2010 по справі № 2-124/10 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було встановлено суму заборгованості за кредитним договором на рівні 101 670,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.12.2009 становить 811 395,25 грн. Тобто, банк скористався своїм правом та достроково стягнув всю суму заборгованості за кредитним договором.

Крім того, вказувала, що виконавчий напис було вчинено з пропущенням строку позовної давності, оскільки право вимоги у Банку виникло як мінімум ще в грудні 2009 року, коли банк звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості, а виконавчий напис вчинений через 5 років з дня виникнення права вимоги про стягнення заборгованості.

Також, позивачка зазначала, що з метою встановлення наявності документів, визначених Переліком документів за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку, представником позивачки 08.03.2024 було направлено адвокатський запит приватному нотаріусу КМНО Літвінчук І.А. про надання таких документів. Однак, станом на день звернення до суду з даним позовом, відповідь на вказаний запит надана не була.

За вказаних обставин, на думку позивачки, є всі підстави вважати, що такі документи відсутні у приватного нотаріуса Літвінчука І.А., а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що у відповідача наявне безспірне право вимоги, а також, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у виконавчому написі, є безспірним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.09.2024 позов задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Літвінчуком І.А., від 19.12.2014, зареєстрований в реєстрі за № 8975, таким, що не підлягає виконанню (т.2, а.с.47-51).

В апеляційній скарзі третя особа - Шевченківський ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи по суті не було з`ясовано, чи пропущено позивачкою строк для звернення до суду із зазначеним позовом, а якщо так, то поважність причин його пропуску та наявність законних підстав для його поновлення (т.2, а.с.55-60).

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник позивачки у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду лишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили, а відтак їх неявка не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 237 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.12.2014 за заявою АТ «УкрСиббанк» приватним нотаріусом КМНО Літвінчук І.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8975, яким запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеного нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ «УкрСиббанк» за період з 15.12.2009 по 19.11.2014 в загальному розмірі на суму 151 409 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 еквівалентно 2 301 437,10 грн., а також 6 500,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, у порушення вимог статей 76-81 ЦПК України, відповідачем не було подано належних та допустимих доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором, а також не надано доказів розміру заборгованості у період визначений у виконавчому написі (15.12.2009 - 19.11.2014). Крім цього, зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні не були враховані строки позовної давності, що суперечить вимогам закону.

Указані висновки суду узгоджуються з наявними у справі матеріалами та відповідають вимогам чинного законодавства, яке урегульовує питання вчинення виконавчого напису, на яке обґрунтовано послався суд у своєму рішенні.

У свою чергу, третя особа Шевченківський ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції під розгляду справи по суті не було з`ясовано, чи пропущено позивачкою строк для звернення до суду із зазначеним позовом, а якщо так, то поважність причин його пропуску та наявність законних підстав для його поновлення.

Так, згідно з положенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Як визначено у статтях 42, 48 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Тлумачення ч. 3 ст. 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується.

Виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми ч. 3 ст. 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі, ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем відповідна заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності до позовних вимог позивача до суду першої інстанції не подавалася.

За вказаних обставин, вищенаведені доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у суду першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було правових підстав з`ясовувати чи пропущено позивачкою строк для звернення до суду із даним позовом.

При цьому, слід зауважити, що апелянтом не наведено жодного іншого доводу, який би потребував додаткового правового аналізу і міг би слугувати підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши порушення вимог закону при вчиненні виконавчого напису, та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінчук Ігор Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту, може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова