Провадження №2-з/367/257/2024
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

16 грудня 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Мерзлий Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горішняков Володимир Ілліч, про забезпечення позову,-

встановив:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.11.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горішняков Володимир Ілліч, до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів, в якій просить зобов`язати Державне підприємство «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Німеччині, м. Берлін, видати ОСОБА_1 оформлений паспорт громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 13.02.2024, дійсний до: 13.02.2034, орган, що орган: 2129), в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення із заявою про його оформлення 05.01.2024, тобто без пред`явлення військово-облікових документів.

12.12.2024 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 -адвоката Горішнякова Володимира Ілліча про забезпечення позову, згідно якої просить заборонити Державному підприємству «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Німеччині, м. Берлін, повертати паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на ім`я ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 13.02.2024, дійсний до: 13.02.2034, орган, що орган: 2129) відповідному територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС для зберігання.

Вказана заява обґрунтована тим, що в листі ГУ ДМС у Закарпатській області, зазначено про те, що 09.03.2024 паспортний документ, виготовлений на ім`я Позивача, відправлено до ДП «Документ» м. Київ для подальшої відправки до ДП «Документ» Філія в Німеччині (м. Берлін). Також повідомлено про те, що станом на 26.11.2024 зазначений паспортний документ до Мукачівського відділу №2 ГУ ДМС у Закарпатській області на зберігання не повертався. Таким чином, станом на сьогодні паспорт Позивача для виїзду за кордон знаходиться у відокремленому закордонному підрозділі Відповідача філії у Німеччині (м. Берлін). Враховуючи, що смс сповіщення від Відповідача до Позивача про можливість отримання паспортного документу у відокремленому підрозділі у м. Берлін надійшла 10.04.2024, можна вважати, що станом на 10.04.2024 паспорт Позивача для виїзду за кордон вже перебував у відокремленому підрозділі Відповідача закордонній філії в Німеччині (м. Берлін). Звертає увагу суду на те, що строк перебування паспортів громадян України для виїзду за кордон у відокремлених підрозділах Відповідача передбачений п.78 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою КМУ №152 від 07.05.2014, в якій зазначено, що у разі неотримання паспорта для виїзду за кордон протягом трьох місяців з дня його надходження до уповноваженого суб`єкта, паспорт для виїзду за кордон разом із заявою-анкетою та долученими до неї документами, повертаються згідно з актом приймання-передачі відповідному територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС на зберігання. Звертає увагу, що дана норма є імперативною, тобто такою, що зобов`язує відокремлені підрозділи Відповідача вчинити певні дії, а саме повертати паспорт на зберігання до територіальних органів ДМС у разі, якщо протягом трьох місяців з дня надходження паспорту до підрозділу він не буде отриманий заявником. Вважає, що існування обов`язку вчинити певну дію, який закріплений чинним нормативно-правовим актом і умови для виконання якого вже виникли, є достатньою підставою вважати, що такий обов`язок може і буде виконаний. Враховуючи, що предметом цього позову є виконання Відповідачем свого договірного зобов`язання в натурі шляхом видачі Позивачу його паспорту, то повернення Відповідачем паспорту Позивачу на зберігання до територіального органу ДМС значно ускладнить виконання рішення суду, адже фактично паспорт перебуватиме у володінні іншого органу. Таким чином, стверджує, що існує необхідність у забезпеченні позову шляхом заборони Відповідачу вчиняти певні дії, а саме зобов`язати Відповідача не повертати закордонний паспорт Позивача відповідному територіальному органу ДМС України на зберігання.

В судове засідання сторони не викликались.

Відповідно до приписів ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Аналіз вказаних правових норм свідчить, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також слід звернути увагу, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тому достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

До аналогічних висновків прийшов і Верховний Суд в своїй Постанові від 17.10.2018 р. № 183/5864/17-ц|61-38692св18.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горішняков Володимир Ілліч, до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів.

Так, представник заявника як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Німеччині, м. Берлін, повертати паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на ім`я ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 13.02.2024, дійсний до: 13.02.2034, орган, що орган: 2129) відповідному територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС для зберігання, посилається на існування ризиків невиконання рішення суду в разі задоволення вказаного вище позову, оскільки паспортний документ може бути повернутий до органу, що його видав. До заяви про забезпечення позову представником заявника долучено лист ГУ ДМС у Закарпатській області №211124/1 від 21.11.2024, в якому зазначено про те, що 09.03.2024 паспортний документ, виготовлений на ім`я ОСОБА_1 , відправлено до ДП «Документ» м. Київ для подальшої відправки до ДП «Документ» Філія в Німеччині (м. Берлін). Також повідомлено про те, що станом на 26.11.2024 зазначений паспортний документ до Мукачівського відділу №2 ГУ ДМС у Закарпатській області на зберігання не повертався. Відтак, з питанням місцезнаходження та видачі паспортного документа, оформленого на ім`я ОСОБА_1 , рекомендовано звертатись до зазначеної філії. Разом з тим, заявником не додано доказів, які б свідчили про неможливість невиконання рішення суду у випадку повернення паспортного документа до відповідного територіального підрозділу ДМС України, а отже заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153, ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суддя

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горішняков Володимир Ілліч, про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий