Номер провадження: 22-ц/813/3810/24
Головуючий у першій інстанції Павлик І.А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

учасники справи: стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження начальник Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламаха Вадим Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційні скарги ОСОБА_1 , начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламахи Вадима Володимировича

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року, постановлену Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Павлик І.А. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламахи Вадима Володимировича, стягувач: ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2023 року боржник ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою, стягувач ОСОБА_1 на рішення начальника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламахи В.В., у якій просила:

- визнати неправомірною постанову від 26 вересня 2023 року, винесену Начальником відділу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламахою Вадимом Володимировичем про утворення виконавчої групи в межах виконавчого провадження № 72514739;

- скасувати постанову від 26 вересня 2023 року, винесену Начальником відділу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламахою Вадимом Володимировичем про утворення виконавчої групи в межах виконавчого провадження № 72514739.

Скарга мотивована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року у справі № 522/11565/21 зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку спілкування з неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено частково та встановлено наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні своєї малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

Графік зустрічей батька з дитиною до досягнення 10 років:

- кожної першої, другої та четвертої неділі місяця з 11.00 години дня до 19.00 години

вечора;

- кожної третьої суботи місяця з 11.00 години дня до 19.00 години вечора;

- кожну середу з 16.00 години дня до 19.00 години дня;

- дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини.

- у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного

проживання за попередньою домовленістю.

- після досягнення ОСОБА_4 шести років половина осінніх, зимових, весняних та літніх канікул за попередньою домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в тому числі з правом виїзду дитини з батьком за межі країни для оздоровлення та відпочинку.

Скаржник зазначає, що ніколи не перешкоджала ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою. Однак 14 серпня 2023 року було відкрито виконавче провадження № 72514739 з примусового виконання Виконавчого листа № 522/11565/21, виданого 24 січня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси. В рамках виконавчого провадження ОСОБА_2 забезпечила присутність доньки ОСОБА_4 на кожній зустрічі, а саме: 27 серпня 2023 року, 30 серпня 2023 року, 03 вересня 2023 року, 06 вересня 2023 року, 10 вересня 2023 року, 13 вересня 2023 року, 18 вересня 2023 року. Проте, 27 вересня 2023 року, вже на початку виконавчих дій, ОСОБА_2 стало відомо, що начальником Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламахою В.В. для участі у виконавчих діях 27 вересня 2023 року було утворено виконавчу групу.

Із посиланням як на правове обґрунтування своїх вимог на ч. 1 ст. 25, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447 ЦПК України скаржниця вважає, що постанова про утворення виконавчої групи є безпідставною, прийнятою за відсутності обставин, які б ускладнювали виконання судового рішення, оскільки боржником рішення суду виконувалося, що свідчить про відсутність підстав, які б ускладнювали виконання рішення, а тому є неправомірною та підлягає скасуванню.

У відзиві на скаргу начальник Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламаха В.В. заперечував проти задоволення скарги та просив суд відмовити в задоволенні скарги.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року скаргу боржника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_1 на рішення начальника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламахи Вадима Володимировича задоволено.

Визнано неправомірною постанову від 26 вересня 2023 року, винесену Начальником відділу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламахою Вадимом Володимировичем про утворення виконавчої групи в межах виконавчого провадження № 72514739.

Скасовано постанову від 26 вересня 2023 року, винесену Начальником відділу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламахою Вадимом Володимировичем про утворення виконавчої групи в межах виконавчого провадження № 72514739.

Судове рішення мотивоване ненаданням виконавцем та стягувачем обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, які слугували підставою для утворення виконавчої групи, оскільки резолютивною частиною рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року у справі № 522/11565/21, в якій визначено порядок побачення стягувача з дитиною, та виконавчим листом, виданим Приморським районним судом м. Одеси 24 січня 2023 року № 522/11565/21 на виконання даного рішення, не передбачено, що побачення стягувача ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 повинні відбуватись без присутності матері ОСОБА_2 , а інших переконливих доводів наявності підстав для утворення групи виконавців для виконання вказаного рішення суду матеріали справи не містять, що свідчить про невідповідність оспорюваної постанови начальника Київського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламахи В.В. про утворення виконавчої групи від 26 вересня 2023 року ВП № 72514739 положенням ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись з ухвалою суду начальник Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламаха В.В. та стягувач ОСОБА_1 звернулися до суду з апеляційними скаргами, в яких обидва просять скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року як ухвалену з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матерального права та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламахи Вадима Володимировича, стягувач: ОСОБА_1 відмовити.

Доводами апеляційної скарги начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламахи В.В. є те, що протягом місяця після відкриття виконавчого провадження № 72514739 боржниця ОСОБА_2 не надала можливості стягувачу ОСОБА_1 бачитися з дитиною у повні часи, визначені судом, та без її присутності, і з пояснень самої боржниці встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки та конфлікти, вона вважає, що стягував постійно чинить на неї та на її дитину тиск та погрожує їй. У зв`язку із неодноразовими зауваженнями сторін виконавчого провадження щодо постійних погроз, конфліктів та сварок між ними, з метою забезпечення охорони громадського порядку, усунення загроз життю та здоров`ю виконавців, фізичних осіб, що можуть виникнути при проведенні виконавчих дій, 18 вересня 2023 року державним виконавцем Сокол Ю.С. винесені постанови про залучення працівників органів внутрішніх справ та про залучення працівників органу опіки та піклування до проведення виконавчих дій 27 вересня 2023 року з 16-ї за адресою: АДРЕСА_1 (дитячий майданчик) узгоджене сторонами ВП місце, останніх - через неодноразові зауваження сторін ВП щодо психологічного тиску на дитину з обох сторін, прояв агресії до дитини та отримання останньою стресу під час побачень батька з дитиною з метою забезпечення прав неповнолітньої дитини. Обидві сторони ВП надавали 20 та 22 вересня 2023 року пояснення відносно побачень. Саме у зв`язку із залученням головним державним виконавцем ВДВС Сокол Ю.С. для участі у проведенні виконавчих дій 27 вересня 2023 року співробітників поліції, органу опіки та піклування, а також у зв`язку з постійним перебуванням під час побачень батька з дитиною інших осіб, що ускладнює виконання рішення суду, з метою координації роботи, керуючись ст. 25 Закону № УШ, 26 вересня 2023 року начальником ВДВС винесена постанова про утворення виконавчої групи.

Судом не перевірено, що ОСОБА_2 виконала рішення суду у визначеному судом порядку, а саме забезпечила побачення батька з дитиною без її участі та в часи, визначені в рішенні суду, оскільки приводила дитину з запізненням, була постійно присутня під час побачень та зазвичай значно обмежувала час побачень батька з дитиною, що свідчить про безпідставність тверджень боржника про виконання рішення суду та суперечить змісту виконуваного рішення суду, який не вбачав підстав для обмеження батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітньої доньки, а також всудом не враховано відсутності порушених прав боржника утворенням виконавчої групи.

В своїй апеляційній скарзі стягувач ОСОБА_1 зазначає про систематичність порушення його прав невиконанням належним чином боржницею ОСОБА_2 рішення суду про побачення з донькою, а також тиск з боку останньої на державного виконавця, в наклепах, в репліках від адвоката під час побачень, звинуваченням в заангажованості таким залученням, а також тиску з боку матері на дитину та її залякування з метою формування синдрому відчуження від батька, перебуванням під час побачень родичів боржниці та погроз ОСОБА_2 на адресу стягувача, створенням конфліктів та провокацій, про що він звертався письмово до виконавця і що вірно враховано під час ухвалення оскаржуваної постанови.

Вказане не враховано судом та призвело до неправильного вирішення справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні представник Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Сокол Ю.С., стягувач ОСОБА_1 ,його представник ОСОБА_5 підтримали доводи своїх апеляційних скарг.

Представник боржниці адвокат Власюк К.П. апеляційні скарги не визнала.

Інші особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, якщо боржник та його майно перебувають на території адміністративно-територіальних одиниць, віднесених до підвідомчості різних органів державної виконавчої служби, тощо), або у разі виконання зведеного виконавчого провадження в органах державної виконавчої служби можуть утворюватися виконавчі групи в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно пунктів 2, 3, 6 розділу ІІ, пунктів 1, 2, 8 розділу ІV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5) (в редакції станом на час виникнення спірних правоідносин) залучення працівників поліції у межах наданих їм повноважень здійснюється виконавцем при виконанні рішень для забезпечення публічної безпеки і порядку, запобігання, припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, ужиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю виконавців, фізичних осіб, що виникли при проведенні виконавчих дій щодо примусового виконання судових рішень і рішень інших органів на підставі мотивованої постанови виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення виконавчої дії.

Залучення органів опіки та піклування відповідно до покладених на них повноважень обов`язково здійснюється державним виконавцем при виконанні рішень про відібрання і передання дитини, а також у разі необхідності забезпечення прав та інтересів дітей та непрацездатних осіб, які потребують опіки (піклування).

Залучення у виконавчому провадженні відповідних органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та фізичних осіб (крім понятих) здійснюється виконавцем шляхом винесення постанови про залучення цих осіб.

За наявності обставин, визначених частиною першою статті 25 Закону, при органах державної виконавчої служби можуть утворюватися виконавчі групи, до складу яких входять державні виконавці одного або кількох органів державної виконавчої служби.

Виконавча група може бути утворена, зокрема, за рішенням начальника управління забезпечення примусового виконання рішень - з державних виконавців підпорядкованих органів державної виконавчої служби. Процесуальні документи видаються державними виконавцями, що входять до виконавчої групи, на виконання доручення керівника виконавчої групи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Ясіун`єне проти Литви» від 06 березня 2003 року, «Руйану проти Румунії» від 17 червня 2003 року, «Півень проти України» від 29 червня 2004 року).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2024 року по справі № 465/6496/19 вперше в українській судовій практиці застосував модель спільної батьківської опіки над дітьми.

При вирішенні спору у цій справі Верховний Суд керувався принципом рівності прав і обов`язків батьків, положеннями міжнародного законодавства, ратифікованого Україною, передусім - Конвенцією про права дитини 1989 року.

За висновками постанови (п. 65, 67), міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір, як і раніше, співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків.

Верховний Суд в мотивувальній частині постанови (п. 100 - 102) послався також на положення "м`якого права" (soft law), а саме:

- Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітету ООН з прав дитини, в якому зазначено, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Ухвалюючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

- Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079, у якій Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками; розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер.

В п. 103 - 104 постанови Верховний Суд вказав на переваги моделі спільної опіки і зазначив, що спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному. Така модель, на думку колегії суддів, сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки вона вільна від тягаря переможець - переможений (прим. у порівнянні з моделлю, при якій місце проживання дитини визначається з одним із батьків). Спільна фізична опіка сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір - дитина і батько - дитина.

По справі встановлено, що 14 серпня 2023 року Головним державним виконавцем Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сокол Юлією Степанівною відкрито виконавче провадження № 72514739 з примусового виконання Виконавчого листа № 522/11565/21, виданого 24 січня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа: Київська районна державна адміністрація Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визначення порядку спілкування з дитиною, треті особи: Приморська районна державна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування та Служба у справах дітей Одеської міської ради, на виконання рішення вказаного суду від 21 червня 2022 року.

Вказаним рішенням зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визначення порядку спілкування з неповнолітньою дитиною задоволено частково та встановлено наступний спосіб участі ОСОБА_1 у виховані своєї малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

Графік зустрічей батька з дитиною до досягнення 10 років:

- кожної першої, другої та четвертої неділі місяця з 11.00 години дня до 19.00 години вечора;

- кожної третьої суботи місяця з 11.00 години дня до 19.00 години вечора;

- кожну середу з 16.00 години дня до 19.00 години дня;

- дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини.

- у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного проживання за попередньою домовленістю.

- після досягнення ОСОБА_4 шести років половина осінніх, зимових, весняних та літніх канікул за попередньою домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в тому числі з правом виїзду дитини з батьком за межі країни для оздоровлення та відпочинку.

18 вересня 2023 року старшим державним виконавцем Сокол Ю.С. у ВП № 72514739 винесені постанови про залучення працівників органів внутрішніх справ та про залучення працівників органу опіки та піклування до проведення виконавчих дій 27 вересня 2023 року з 16-ї за адресою: АДРЕСА_1 (дитячий майданчик) узгоджене сторонами ВП місце виконання рішення суду.

26 вересня 2023 рок Головним державним виконавцем Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сокол Ю.С. винесено постанову про застосування під час примусового рішення суду фотозйомки та відеозапису.

26 вересня 2023 року начальником Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламахою В.В. винесено постанову про утворення виконавчої групи.

Вказана постанова є предметом оскарження з боку боржника у виконавчому провадженні № 72514739 - матері малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_2 .

Переглядаючи оскаржуване судове рішення, яким задоволено скаргу ОСОБА_2 про утворення виконавчої групи, за доводами апеляційних скарг, колегія суддів зазначає таке.

Порядок виконання рішення суду, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії, визначений статтею 63 Закону № 1404-VIII.

Так, державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів. У подальшому державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення в установлений строк. Якщо боржник не виконує рішення, то державний виконавець виносить постанову про накладення на нього штрафу, попереджає боржника про кримінальну відповідальність і визначає йому новий строк для виконання. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, державний виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходи примусового виконання. Якщо рішення не може бути виконано без участі боржника, то державний виконавець після надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про кримінальне правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, може бути утворена виконавча група, до складу якої входять державні виконавці одного чи кількох органів державної виконавчої служби. При цьому члени виконавчої групи наділені всіма повноваженнями державного виконавця у здійснюваному виконавчому провадженні, в тому числі щодо прийняття рішень шляхом винесення постанов і складення актів.

Контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом, що ухвалив це рішення. Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли сторона виконавчого провадження вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи свободи цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення скарги або відмову в її задоволенні.

Зібрані докази вказують на те, що між сторонами виконавчого провадження № 72514739 виникли різночитання належного виконання рішення суду щодо побачень батька з дитиною, під час яких увесь час присутня матір дитини, проти чого заперечує батько, а також щодо порушення боржницею часу побачень з дитиною шляхом зменшення такого (несвоєчасного початку, закінчення, раніше встановленого судом часу), що неодноразово фіксувалося державним виконавцем та про що заявлялося письмово стягувачем ОСОБА_1 .

Як стягувач, так і боржник неодноразово зверталися до державного виконавця із заявами щодо порушення кожен своїх прав під час виконання вказаного виконачого листа.

Колегія суддів бере до уваги, що у цій категорії спорів під час виконання виконавчого листа має враховуватися зміст і резолютивна частина рішення про встановлення способу і порядку участі одного з батьків у вихованні дитини.

Верховний Суд неодноразово налогошував (у тому разі у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 761/35081/16-ц) на тому, що виконанням виконавчого документа досягається єдина мета - виконання відповідного рішення суду. Оскільки у рішенні суд визначив графік побачень стягувача з дитиною (час та місце), виконавець не вправі змінювати таке рішення суду, що виконується, оскільки таке судове рішення набрало законної сили, на його виконання суд видав виконавчий лист, а державний виконавець відкрив виконавче провадження. Таке рішення є обов`язковим для виконання сторонами та уповноваженим державним виконавцем.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини дійсно має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини, а також є неприпустимим відчуження дитини та того з батьків, з ким вона не проживає.

Самою боржницею не заперечувалася її постійна присутність на побаченнях батька з дитиною, незважаючи на відсутність такої її обов`язкової присутності відповідно до виконуваного рішення суду, оскільки в рішенні суду не зазначено, що побачення мають відбуватися за присутності матері.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у роз`ясненні рішення того ж суду від 21 червня 2022 року (справа № 522/11565/21) у частині права ОСОБА_1 бачитись з донькою ОСОБА_4 без присутності третіх осіб та обов`язку ОСОБА_7 не перешкоджати цьому, оскільки таке є чітким, у ньому визначено перелік днів, а також час, в межах якого можуть здійснюватися зустрічі батька з дитиною до досягнення нею 10-ти річного віку, що виключає його подвійне тлумачення.

В мотивувальній частині рішення суду від 21 червня 2022 року зазначено: «А отже суд виходячи із принципу рівності прав батьків, презумпції того, що батьки діють завжди в найкращих інтересах дітей, їх вчинки завжди вмотивовані любов`ю до дитини та в жодному разі не мають на меті завдання дитині шкоди, вважає, що батько має право на побачення з донькою без присутності третіх осіб. Суд не вбачає підстав для обмеження батьківських прав ОСОБА_1 щодо спілкування з донькою без присутності третіх осіб та вважає, що ухвалення іншого рішення без достатніх вагомих доказів, що таке спілкування не відповідає найкращим інтересам дитини, буде дискримінацією батька за гендерним принципом.», в той же час, як у резолютивній частині рішення суду не зазначено про право батька на зустріч з дитиною без присутності третіх осіб».

Тому будь-яке інше тлумачення а, отже, і виконання вказаного рішення суду, ніж вичерпно зазначено у його резолютивній частині, буде суперечити його змісту як акту судової влади.

З огляду на наведене є помилковими та такими, що не ґрунтуються на змісті рішення суду Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року висновки суду по теперішній справі про те, що виконуваним рішенням суду не передбачено, що побачення стягувача ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 повинні відбуватись без присутності матері ОСОБА_2 .

Навпаки, відмовляючи у роз`ясненні рішення суду ОСОБА_1 , суд підкреслив, що не вбачає підстав для обмеження батьківських прав ОСОБА_1 щодо спілкування з донькою без присутності третіх осіб та вважає, що ухвалення іншого рішення без достатніх вагомих доказів, що таке спілкування не відповідає найкращим інтересам дитини, буде дискримінацією батька за гендерним принципом.

Оскільки державним виконавцем було залучено до виконавчих дій, що мали відбутися 27 вересня 2023 року, представників органу внутрішніх справ, опіки та піклування, присутності під час виконавчих дій як стягувача, так і боржниці, інших осіб з боку обох сторін, вирішенням державним виконавцем питання щодо проведення відеозапису ходу виконавчих дій, у зв`язку з цим начальник Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламаха Вадим Володимирович, слід вважати, правомірно виніс постанову про створення виконавчої групи.

Визначаючи у частині першій статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» умови утворення виконавчих груп, законодавець відносить до такого обставини, що ускладнюють виконання рішення.

До таких обставин відносить випадки, якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, якщо боржник та його майно перебувають на території адміністративно-територіальних одиниць, віднесених до підвідомчості різних органів державної виконавчої служби, тощо, або у разі виконання зведеного виконавчого провадження.

Зазначене свідчить про те, що наведений перелік випадків створення виконавчих груп не є вичерпним, а формулювання «тощо» надає посадовій особі органів виконавчої служби відповідне право за наявності інших обставин. Головне що таке має викликатися обставинами, що ускладнюють виконання рішення.

Враховуючи певну кількість залучених державним виконавцем та сторонами виконавчого провадження до виконавчих дій осіб, застосування технічних засобів, потреби у координації дій всіх зазначених осіб та запобіганню виникнення конфліктних ситуацій з урахуванням поведінки сторін, наведене є тією обставиною, яка ускладнює виконання рішення, і утворення виконавчої групи повноважною особою слід вважати виправданим, а дії начальника ВДВС - вчиненими відповідно до закону.

Наведеного суд не врахував, не взяв до уваги ґрунтовні заперечення проти скарги начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламахи В.В. та стягувача ОСОБА_1 , які фактично дублюють доводи апеляційних скарг про необґрунтованість скарги боржниці ОСОБА_2 , та дійшов помилкового висновку про те, що оскаржувана постанова була прийнята всупереч закону.

Твердження боржниці ОСОБА_2 про неправомірність оскаржуваної постанови начальника ДВС не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Крім того, помилково задовольняючи скаргу, суд не врахував, що тлумачення частини першої статті 447 ЦПК України дозволяє дійти висновку про те, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Колегія суддів зазначає, що по справі не встановлено, за захистом якого саме права чи інтересу звернулася боржниця у виконавчому провадженні ОСОБА_2 до суду, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу про таке порушення її прав або прав дитини утворенням виконавчої групи.

Посилання боржниці ОСОБА_2 в особі свого представника на те, що залучення великої кількості людей до виконавчих дій щодо малолітньої дитини негативно впливає на останню, її психологічний стан, є помилковим власним тлумаченням належного виконання рішення суду, що покладено саме на виконавчу службу, відповідальні особи якої мають належно виконувати таке. Крім того, створення групи, як і будь-яка виконавча дія у даному випадку має на меті саме забезпечити не тільки належне виконання рішення суду, а найголовніше з урахуванням дотримання балансу інтересів сторін якомога найкращому забезпеченню прав та інтересів дитини щодо можливості безперешкодному та комфортному спілкуванню з батьком.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у справі № 1309/9120/12, беручи до уваги інформацію Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини щодо вжитих Урядом України на виконання рішення ЄСПЛ «Вихованок проти України» ухвалив звернути увагу Кабінету Міністрів України на необхідність удосконалення нормативно-правових актів з метою усунення наведених у цій ухвалі недоліків на стадії примусового виконання судових рішень про контакт одного з батьків з дитиною, забезпечення реального виконання рішень судів у справах щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми та усунення перешкод у цьому, у тому числі цільової підтримки дітей, які проявляють ознаки відчуження одного з батьків.

Отже, вказана сфера як пов`язана із захистом прав та свобод дитини є найбільш чутливою та потребує ретельного та виваженого підходу, а всі причетні до такого органи та особи мають виявляти максимально тактовну поведінку, діючи при цьому відповідно до своїх прав та покладених на них обов`язків.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, за встановлених обставин оскаржуване судове рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламахи Вадима Володимировича від 26 вересня 2023 року щодо утворення виконавчої групи в межах виконавчого провадження № 72514739.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо покладення судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, з ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати, понесені заявниками за подачу апеляційних скарг: на користь ОСОБА_1 - 605,60 грн та на користь Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 3028 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламахи Вадима Володимировича задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Саламахи Вадима Володимировича від 26 вересня 2023 року щодо утворення виконавчої групи в межах виконавчого провадження № 72514739 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ) 605,60 грн та на користь Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) (, адреса: 65065, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1) 3028 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 21 червня 2024 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко