РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Держави Україна в особі Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що позивач у кримінальному провадженні №0006072 від 23 липня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України.

У кримінальному провадженні №0006072 від 23 липня 2017 року здійснюється досудове розслідування.

Внаслідок неефективного досудового розслідування у кримінальному провадженні №0006072 від 23 липня 2017 року, в тому числі внаслідок протиправної тривалої бездіяльності посадових осіб Черкаського РВП ГУНП в Черкаській області, позивачу, який є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, завдано моральної шкоди.

В результаті протиправних дій посадових осіб державних органів, неодноразового закриття кримінального провадження, тривалого та неефективного проведення досудового розслідування, відсутності належного процесуального керівництва з боку прокуратури, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що протягом досить тривалого часу він вимушений звертатись та систематично відвідувати суди, органи поліції і прокуратури різних рівнів, з метою захисту та поновлення своїх прав, як потерпілого у кримінальному провадженні № 0006071.

Внаслідок протиправних дій посадових осіб державних органів позивач змушений витрачати значний час та сили, що призвело до позбавлення останнього можливості продовжувати активне особисте та суспільне життя.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України, в рахунок відшкодування моральної шкоди 170 028 гривень.

20 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 351 000 гривень.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Відповідачем Державною казначейською службою України надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Зазначив, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди на підставі ст.1176 ЦК України є необґрунтованими і безпідставними, оскільки позивача не було незаконно засуджено, не було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності чи незаконно застосовано запобіжний захід відносно останнього, не було незаконно затримано, не було незаконно накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вирішено виключну правову проблему щодо відповідальності Держави Україна за шкоду, спричинену злочин.

В пункті 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 зазначено, що Держава не несе майнову відповідальність перед потерпілими за всі злочини, які залишилися нерозкритими. Положення статті 1177 ЦК України передбачають порядок відшкодування шкоди, завданої лише фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Відповідно до частини першої статті 1207 цього Кодексу шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смерті внаслідок злочину, відшкодована потерпілому або особі, визначеною статтею 1200 ЦК України , державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

В постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 Велика палата Верховного Суду Звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), дослідивши приписи статті 1177 ЦК України в редакції, що була чинною до 09 червня 2013 року, та статті 1207 цього Кодексу , у справах за заявами N 54904/08 і N 3958/13 (поданими потерпілими - фізичними особами, якими держава не відшкодувала шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення) вказав, що отримання відшкодування на підставі зазначених приписів можливо лише за дотримання умов, які в них передбачені, та за наявність окремого закону, якого немає і в якому мав би бути визначений порядок присудження та виплати відповідного відшкодування. Тому ЄСПЛ відзначив, що право на відшкодування державі потерпілим унаслідок кримінального правопорушення ніколи не було безумовним. Якщо заявники не мали чітко встановленого в законі права вимоги для цілей, передбачених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), вони не могли стверджувати, що мало законне очікування на отримання будь-яких конкретних сум від стан. З огляду на це ЄСПЛ визнав скарги заявників на порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції несумісними з положеннями Конвенції ratione materiae (див. ухвали ЄСПЛ щодо прийняття від 30 вересня 2014 року у справі "Петльований проти України" (Петльований проти України), заява N 54904/08, і від 16 грудня 2014 року у справі "Золотюк проти України" (Золотюк проти України), заява N 3958/13).

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи викладене, виходячи зі змісту ст. 1167 ЦК України, у Державного казначейства України відсутній обов`язок з відшкодування моральної шкоди позивачу.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2020 року клопотання позивача задоволено; замінено в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди, неналежного відповідача - Державу Україна в особі Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області на належного Державу Україна в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Відповідачем Головним управлінням Національної поліції України надано відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог в зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю.

Зазначив, що позивачем в позовній заяві останнього не надано розрахунку моральної шкоди, не вказано, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розмір не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Позивач, переплутавши в своїй позовній заяві статус потерпілого та обвинуваченого, надав суду лише розрахунок моральної шкоди, завданої йому, як особі, яка перебувала під слідством чи судом; проте, під слідством останній не перебував, а, отже, має обґрунтувати належним доказами факт завдання йому моральної шкоди та її розмір.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою по розгляд справи без його участі; заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Головного управління Національної поліції в Черкаській області в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, звернулась до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2017 року за №0006072 за фабулою: «22.07.2017 року до чергової частини Черкаського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшли заяви від працівників поліції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про те, що 27.03.2017 час несення служби гр. ОСОБА_4 , вчиняв протиправні дії, що виражалося у погрозах вчинити насильство щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків (ЄО № 38541 від 22.07.2017 року, ЄО № 38534, 385533)» - правова кваліфікація - ч. 1 ст. 345 КК України.

01 листопада 2017 року слідчим Слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Шевченко В.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0006072 від 23 липня 2017 року на підставі п.2) ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2019 року у справі № 712/10287/19 постанову слідчого Слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Шевченко В.В. від 01 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження №0006072 від 23 липня 2017 року скасовано.

10 червня 2019 року позивач звернувся до Черкаської місцевої прокуратури щодо скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0006072 та з інших питань.

Згідно відповіді заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури А. Шляхова від 09 липня 2019 року, з метою перевірки законності прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження № 0006072 на адресу Слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області скеровано вимогу про надання матеріалів вказаного кримінального провадження, але, станом на 05 липня 2019 року вказані матеріали до Черкаської місцевої прокуратури не надійшли. У зв`язку з вищевикладеним, Черкаською місцевою прокуратурою перед керівництвом Слідчого управління ГУНП в Черкаській області ініційовано питання про проведення службового розслідування за недотримання вимог КПК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2019 року у справі № 712/14655/19 задоволено клопотання позивача про відвід слідчого Слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Шевченко В.В. від кримінального провадження №0006072; матеріали кримінального провадження №0006072 від 23 липня 2017 року за ч.1 ст.345 КК України передані керівникові органу досудового розслідування для невідкладного призначення іншого слідчого.

Згідно відповіді заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури А.Шляхова від 21 квітня 2020 року за вих. № 173-232-19 на звернення позивача, яке надійшло до Черкаської місцево прокуратури 08 липня 2020 року, в зв`язку з неефективним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0006072 змінено групу слідчих, які здійснюють досудове розслідування. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №00076071 триває, вживаються заходи щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Стан досудового розслідування у кримінальному провадження перебуває на контролі процесуального прокурора у кримінальному провадженні. Крім того, у зв`язку з неналежним досудовим розслідуванням, перед керівництвом Слідчого управління ГУНП в Черкаській області буде ініційовано питання про проведення службового розслідування.

Постановою прокурора Черкаської місцевої прокуратури Долотій В.С. від 28 вересня 2020 року постанову слідчого від 14 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0006072 від 23 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України, скасовано; зобов`язано начальника Слідчого відділу ЧВП ГУНП в Черкаській області Шаповалова В.М. відновити досудове розслідування та призначити слідчого у кримінальному провадженні.

Згідно відповіді заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури А.Шляхова від 02 листопада 2020 року за вих. № 173-232-19 на звернення позивача, яке надійшло до Черкаської місцево прокуратури 05 жовтня 2020 року, щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006072, Черкаською місцевою прокуратурою отримано ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси у справах № 712/8563/20 від 08 вересня 2020 року, № 712/8565/20 від 08 вересня 2020 року, № 712/8568/20 від 08 вересня 2020 року, № 712/8570/20 від 07 вересня 2020 року, № 712/8572/20 від 07 вересня 2020 року та скеровано їх 06 жовтня 2020 року до слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області для виконання. Зазначені в ухвалах слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання від 25 серпня 2020 року слідчим розглянуті. За результатами їх розгляду 27 серпня 2020 року слідчим у кримінальному провадженні № 0006072 винесено постанову про відмову в їх задоволенні. Також, у зв`язку з неефективним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0006072 змінено групу слідчих, які здійснюють досудове розслідування. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №00076071 триває, вживаються заходи щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Стан досудового розслідування у кримінальному провадження перебуває на контролі процесуального прокурора у кримінальному провадженні. Крім того, у зв`язку з неналежним досудовим розслідуванням, перед керівництвом Слідчого управління ГУНП в Черкаській області ініціювалось проведення службового розслідування за результатами проведення якого слідчого у кримінальному провадженні № 0006071 попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни та у разі допущення аналогічних порушень в подальшій службовій діяльності до нього будуть вжиті заходи дисциплінарного реагування.

Згідно відповіді першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури А.Шляхова від 12 жовтня 2021 року за вих. № 159-232-19 на звернення позивача, яке надійшло до Черкаської окружної прокуратури 14 вересня 2021 року щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006072, у зв`язку з неналежним досудовим розслідуванням, перед керівництвом Слідчого управління ГУНП в Черкаській області буде ініційовано проведення досудового розслідування.

Згідно відповіді першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури А.Шляхова від 22 січня 2022 року за вих. № 163-232-19 на звернення позивача, яке надійшло до Черкаської окружної прокуратури 28 грудня 2021 року щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006072, 27 грудня 2021 року у кримінальному провадженні змінено групу слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні. Разом з тим процесуальним прокурором у кримінальному провадженні в порядку ст. 36 КПК України надано детальні письмові вказівки слідчому, з встановленням строку їх виконання щодо проведення слідчих та процесуальних дій, які перебувають на виконанні. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №00076071 триває, вживаються заходи щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Крім того, у зв`язку з неналежним досудовим розслідуванням, перед керівництвом Слідчого управління ГУНП в Черкаській області буде ініційовано проведення досудового розслідування.

Постановою слідчого Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області Синьобок М.С. від 20 червня 2022 року кримінальне провадження № 0006072 закрито на підставі п.2) ч.1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2022 року у справі № 712/4530/22 скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задоволено; постанову слідчого Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області Синьобок М.С. від 20 червня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0006072 скасовано.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року у справі № 712/9361/22 скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задоволено; постанову слідчого Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області Чижова О.К. від 03 листопада 2022 року про закриття кримінального провадження № 0006072 від 23 липня 2017 року скасовано

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2024 року у справі № 712/6934/24 постанову старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області Чижова О.К. від 03 червня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0006072 від 23 липня 2017 року скасовано та направлено матеріали кримінального провадження № 0006072 для подальшого проведення досудового розслідування.

Згідно ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006072 триває з 2017 року по теперішній час. В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження не встановлено особу, яка може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення..

Враховуючи викладене, досудове розслідування кримінального провадження № 0006072 є неефективним, слідчим неодноразово приймались постанови про закриття кримінального провадження, які скасовані. В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження органом досудового розслідування не встановлено особу, яка може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення. Бездіяльність органу досудового розслідування позивач вважає незаконною.

Внаслідок неефективного довготривалого досудового розслідування позивачу завдано моральної шкоди, яку оцінено останнім в розмірі 351 000 гривень.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до п.3) ч.2 ст.11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно п.п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способами захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За загальними положеннями, передбаченими ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;3) в інших випадках, встановлених законом.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті.

Вказаний правовий висновок містить в постанові Верховного Суду від 06 березня 2024 року у справі № 398/3747/22.

Згідно ч.5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, провадження №12-199гс18, питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого і держави, що не регулюються нормами КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази. Тому відсутня необхідність у попередньому судовому рішенні або рішенні іншого компетентного органу, яким має бути встановлено протиправність відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного органу при здійснені кримінального провадження, як підстави для відшкодування шкоди.

Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМУ від 15.04.2015 №215, центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України, яка, зокрема, здійснює безспірне списання здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Пунктом 35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року, визначено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що проводить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 22 грудня 2023 року у справі № 639/6667/21, «Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення Європейського суду з прав людини від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави.

Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Тлумачення положень статей 23, 1174 ЦК України свідчить про те, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій правильно виходили із доведеності факту тривалої протиправної бездіяльності органу досудового розслідування та надмірної тривалості досудового розслідування кримінального провадження. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000206 на дату звернення позивача до суду з цим позовом триває декілька років, а саме з 07 лютого 2019 року. Позивач неодноразове був вимушений звертатися до суду з різними скаргами, у тому числі щодо порушення розумних строків досудового розслідування, які судом задоволено, та на які у встановлений законом спосіб він не отримував відповіді від керівника Харківської окружної прокуратури чи іншого уповноваженого прокурора. Така бездіяльність органів слідства та прокуратури знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з завданими позивачеві моральними стражданнями. Неправомірні рішення та бездіяльність органів досудового слідства та прокуратури завдали моральних страждань позивачу, які виразилися у зміні його нормального життєвого ритму та вимагали від нього додаткових зусиль щодо відновлення своїх прав.

Отже, доведеним є факти порушення органами слідства розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні від 07 лютого 2019 року № 0000206 та не розгляд скарг позивача з цього питання керівником Харківської окружної прокуратури чи іншого уповноваженого прокурора у встановлений законом спосіб.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій визначили розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, у розмірі 1 тис. грн.

Верховний Суд вважає, що зазначений розмір моральної шкоди відповідає глибині та тривалості моральних страждань позивача та є обґрунтованим, оскільки судами попередніх інстанцій у повній мірі враховано принципи розумності, виваженості та справедливості при визначенні такого розміру моральної шкоди».

Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди не є співмірним з тяжкістю завданої останньому моральної шкоди.

Враховуючи принципи розумності, виваженості і справедливості, враховуючи всі обставини справи, глибину та тривалість моральних страждань позивача (досудове розслідування кримінального провадження № 0006072 триває вже сім років), суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача 5000 гривень в рахунок відшкодування завданої останньому моральної шкоди.

Вимоги позивача про стягнення з Державної казначейської служби України моральної шкоди на підставі ст.1176 ЦК України задоволенню не підлягають, оскільки позивача не було незаконно засуджено, не було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності чи незаконно застосовано запобіжний захід відносно останнього, не було незаконно затримано, не було незаконно накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вирішено виключну правову проблему щодо відповідальності Держави Україна за шкоду, спричинену злочин.

В пункті 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 зазначено, що Держава не несе майнову відповідальність перед потерпілими за всі злочини, які залишилися нерозкритими. Положення статті 1177 ЦК України передбачають порядок відшкодування шкоди, завданої лише фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Відповідно до частини першої статті 1207 цього Кодексу шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смерті внаслідок злочину, відшкодована потерпілому або особі, визначеною статтею 1200 ЦК України , державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

В постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 Велика палата Верховного Суду Звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), дослідивши приписи статті 1177 ЦК України в редакції, що була чинною до 09 червня 2013 року, та статті 1207 цього Кодексу , у справах за заявами N 54904/08 і N 3958/13 (поданими потерпілими - фізичними особами, якими держава не відшкодувала шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення) вказав, що отримання відшкодування на підставі зазначених приписів можливо лише за дотримання умов, які в них передбачені, та за наявність окремого закону, якого немає і в якому мав би бути визначений порядок присудження та виплати відповідного відшкодування. Тому ЄСПЛ відзначив, що право на відшкодування державі потерпілим унаслідок кримінального правопорушення ніколи не було безумовним. Якщо заявники не мали чітко встановленого в законі права вимоги для цілей, передбачених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), вони не могли стверджувати, що мало законне очікування на отримання будь-яких конкретних сум від стан. З огляду на це ЄСПЛ визнав скарги заявників на порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції несумісними з положеннями Конвенції ratione materiae (див. ухвали ЄСПЛ щодо прийняття від 30 вересня 2014 року у справі "Петльований проти України" (Петльований проти України), заява N 54904/08, і від 16 грудня 2014 року у справі "Золотюк проти України" (Золотюк проти України), заява N 3958/13).

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи викладене, виходячи зі змісту ст. 1167 ЦК України, у Державного казначейства України відсутній обов`язок з відшкодування моральної шкоди позивачу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, ст.ст.12,13, 76-81, 83, 89, 95, 133, 141, 263, 352, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , 1989 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 24 червня 2024 року.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , 1989 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Державна казначейська служба України, адреса: 01601, м. Київ, вул.Бастіонна, буд. 6, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37567646.

Суддя О.М. Борєйко