227/9/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши заяву заступника керівника Покровської окружної прокуратури Романа Калько про забезпечення позову у справі за позовом заступника керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Білозерської міської ради, повноваження якої тимчасово здійснює Білозерська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області до ОСОБА_1 , про витребування земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

заступник керівника Покровської окружної прокуратури Роман Калько звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Білозерської міської ради, повноваження якої тимчасово здійснює Білозерська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області до ОСОБА_1 , про витребування земельної ділянки.

Одночасно з позовною заявою заступник керівника Покровської окружної прокуратури подав заяву про забезпечення позову. Вказана заява обґрунтована тим, що Покровською окружною прокуратурою вивчено питання законності безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок комунальної форми власності сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Покровського району Донецької області. Встановлено, що рішенням Білозерської міської ради від 18.11.2021 року № 8/26-22 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність громадянину України ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (за межами населених пунктів :01:000:1006)» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано громадянину України ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:000:1006), для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Білозерської міської ради (колишньої Нововодянської сільської ради) Покровського (раніше Добропільського) району Донецької області. На підставі зазначеного рішення ради, 14.12.2021 року за № 160 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. Разом з тим, на підставі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 23.09.2019 № 2-16911/15-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», вже отримував у власність земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0158 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. 10.10.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0158. В подальшому ОСОБА_1 13.11.2019 року уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0158 з ОСОБА_2 , та 13.11.2019 року приватним нотаріусом право власності Бас Б.В. припинено, а право власності ОСОБА_2 зареєстровано. Зазначене підтверджує, що ОСОБА_1 на час отримання (на підставі рішення Білозерської міської ради від 18.11.2021 № 8/26-22) спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:1006 вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (попередньо отримавши у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0158). Таким чином, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного Кодексу України, ОСОБА_1 при зверненні до Білозерської міської ради із заявою про відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:1006 у власність для ведення особистого селянського господарства не повідомив, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ним вже використано.

На підставі викладеного, прокурор просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:000:1006 площею 2,0000 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 160), на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та матеріали додані до неї, суддя доходить такого висновку.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже заява розглядається без повідомлення сторін, на підставі наданих позивачем документів, яких достатньо для вирішення заяви про забезпечення позову.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч. 1 ст. 149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом пунктів 1, 2, 4 частини 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що предметом позову є витребування у власника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:1006, загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на користь Білозерської міської територіальної громади в особі Білозерської міської ради.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 вказаної постанови унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Однак, поняття арешту майна, про застосування якого зазначено заявником у заяві про забезпечення позову, включає в себе не лише володіння та розпорядження власністю, а і безпосередньо стосується позбавлення особи можливості користуватися своєю власністю.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в разі задоволення позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, тому заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157, 260, 261, 354, 355 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву заступника керівника Покровської окружної прокуратури Романа Калько про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов заступника керівника Покровської окружної прокуратури Романа Калько в інтересах держави в особі Білозерської міської ради, повноваження якої тимчасово здійснює Білозерська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області до ОСОБА_1 , про витребування земельної ділянки та накласти арешт на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:000:1006 площею 2,0000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 160), власником якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом заборони державним реєстраторам та будь-яким особам вчиняти будь-які дії по відчуженню іншим особам нерухомого майна на час розгляду справи в суді та до набрання законної сили відповідного рішення по справі.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити для відома сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя В.М. Любчик

17.01.24