Справа №296/9349/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Савченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

19.09.2023 засобами поштового зв`язку позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 09.09.2019 між банком і відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість користуватись кредитними коштами в межах встановленого ліміту.

Відповідач в порушення умов договору не сплатила своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань станом на 01.08.2023 утворилась заборгованість за наданим кредитом в сумі 102493,35 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь, а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомир від 05.10.2023 цивільну справу №296/9349/23 передано за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира.

Ухвалою судді від 08.11.2023 дану позовну заяву було залишено без руху.

17.11.2023 ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

09.01.2024 представник відповідача направив письмові пояснення по справі (а.с. 97-99), в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування заперечень вказав, що в підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг не вказана процентна ставка, розрахунок заборгованості здійснений позивачем на підставі Умов надання банківських послуг, розміщених на сайті банку. Разом з тим, адвокат вказує, що позивачем не підтверджено, що саме з долученими до позовної заяви Умовами, які надав банк, ОСОБА_1 ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Універсал Банк». Роздруківка з веб-сайту Умов та правил надання банківських послуг, на думку представника відповідача, не є належним доказом погодження сторонами з істотними умовами договору.

Адвокат зауважує, що Паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору.

Представник відповідача зазначає, що оскільки умовами кредитного договору розмір відсотків не встановлений, з відповідача підлягає стягненню лише тіло кредиту. Наданий АТ «Універсал Банк» розрахунок заборгованості є недостовірним, оскільки нараховані в розмірі 23449,53 грн відсотки зараховані банком до тіла кредиту, також, не враховані позивачем здійснені відповідачкою проплати в розмірі 31000,00 грн. Станом на 22.04.2023 на рахунку ОСОБА_1 було вказана сума - 52493,35 грн, натомість згідно наданого розрахунку залишок поточної заборгованості за наданим кредитом складає - 102493,95 грн, тобто розрахунок заборгованості та виписка по рахунку є суперечливими в цій частині.

З урахуванням розміру тіла наданого кредиту, різниці списаних сум в рахунок погашення боргу за кредитним договором, безпідставність списання відсотків через непогодження сторонами умов кредитування, відмінностей у виписці по рахунку та розрахунку заборгованості, адвокат вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту задоволенню не підлягають.

Будь-яких інших заяв по суті спору не надходило.

Ухвалою суду 09.01.2024 задоволено клопотання представника відповідача; витребувано з АТ «Універсал Банк» виписку по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 за період з 09.09.2019 по дату надання інформації.

12.01.2024 на виконання вимог ухвали суду від 09.01.2024 АТ «Універсал Банк» направило документи, які витребував суд (а.с.111-134).

Представник позивача в судове засіданні не з`явився, одночасно з подачею позовної заяви подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити (а.с. 6).

В судове засідання представник відповідача не з`явився, направив заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні у Касаційному господарському суді Верховного Суду (а.с. 149).

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання, оскільки відзив на позовну заяву відповідачка не подавала, згідно зі ст.ст. 81, 83 ЦПК України процесуальний строк для подання доказів сплив, клопотання про витребування доказів, яке було подано представником відповідача, було задоволено, докази витребувані і надані позивачем, інших клоптань не надходило, а відтак суд вважає, що відсутність учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду справи по суті і ухвалення судового рішення, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ст. 259 ЦПК України складення повного тексту судового рішення відкладено до 10 днів.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четвертаст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини восьмої ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що 09.09.2019 ОСОБА_1 власноручно підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій погодилась, що вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Беззастережно погодилась, що банк має право в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем за згенерованим номером, яка буде використовуватись для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором, для вчинення правочинів та платіжних операцій (а.с.12).

До позову банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monоbank, Тарифи по картці «Чорна картка monоbank», Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monоbank, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с.13-30).

Судом встановлено, що згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 (а.с. 67).

Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідача був встановлений кредитний ліміт на суму 10000,00 грн, який станом на 13.01.2022 був збільшений до 50000,00 (а.с. 68).

З руху коштів по платіжній картці, яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що відповідачка регулярно користувалась кредитними коштами для зняття готівки, оплати товарів і послуг та повністю використала кредитний ліміт (а.с. 57-66, 125-134).

Крім того, зі змісту згаданої виписки також вбачається, що у період 14.01.2022 по 15.01.2022 на кредитну карту відповідачки були переведені витрати в розстрочку на загальну суму 31657,60 грн, що призвело до збільшення кредитного балансу за картою. При цьому вбачається, що поповнення карткового рахунку для погашення кредитного ліміту не відбувалось. Таким чином, баланс по кредитній карті склав 81657,60 грн.

Згідно згаданої вище виписки судом встановлено, що заборгованість за кредитом, яка заявлена до стягнення в сумі 102493,95 грн, утворилась за рахунок заборгованості за тілом кредиту на суму 50000,00 грн, нарахування щомісячних платежів за витрати у розстрочку та списання відсотків.

Долучена до позовної заяви виписка про рух коштів по карті та долучені представником відповідача копії платіжних інструкції свідчать про те, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, частково погашала заборгованість, отже визнавала її. Адвокат в поданих письмових поясненнях також не заперечував отримання відповідачкою кредитних коштів.

Щодо вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом, судом встановлено наступне.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення відсотків за користування кредитом в позовній заяві позивач посилається на Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monоbank та Тарифи за карткою monоbank.

Судом встановлено і підтверджується письмовими доказами, наданими позивачем, що кредитний договір між сторонами складають Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту (а.с. 12).

Однак, до позовної заяви позивач не долучив Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи банку, з якими ознайомилась позичальник на момент підписання відповідної заяви, які б вона підписала та які містять умови укладеного між сторонами кредитного договору.

Матеріали справи не містять підтвердження із зазначенням дати та часу одержання ОСОБА_1 в електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monоbank, Тарифів (чорна картка monobank) шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Отже позивачем не доведено, що відповідачка, підписуючи Анкету-заяву, погодилася на приєднання до Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monоbank та Тарифів (чорна картка monobank), які долучені до позовної заяви та ознайомилась з ними, оскільки навіть назви документів є відмінними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розуміла саме ці умови та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розмір і порядок нарахування. Тому суд не може вважати Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monоbank та Тарифів (чорна картка monobank), які долучені до позову (а.с. 13-26), складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Умови укладеного між сторонами договору, зокрема підписана відповідачкою Анкета-заява від 09.09.2019 (а.с. 12) взагалі не містять зобов`язань щодо сплати відсотків за користування кредитом.

Окрім Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monоbank, Тарифів за карткою monоbank, позивач також долучив до позовної заяви Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що споживач отримує паспорт споживчого кредиту в Мобільному додатку та підписує його в електронному вигляді до підписання договору. Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що до матеріалів справи не долучений відповідний примірник Паспорту споживчого кредиту з відміткою про те, що споживач його підписала, не містить відмітки про підписання його в електронному вигляді відповідно до вимог ЦК України та норм Закон України «Про електронну комерцію».

Водночас, підписання паспорта споживчого кредиту споживачем не означає як укладення договору про споживчий кредит, так і згоду позичальника на запропоновані банком умови кредитування, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту. Отже, не заслуговують на увагу доводи банку про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 у справі № 393/126/20, постанова Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 619/1384/21).

Таким чином, суд не бере до уваги як належний доказ долучений до позовної заяви Паспорт споживчого кредиту на підтвердження умов кредитування, згода щодо яких була надана відповідачкою.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді порядок сплати процентів за користування кредитними коштами, а відтак позивачем відсотки до стягненння нараховані без достатніх правових підстав.

Подібні за змістом правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17; в постановах Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 191/2648/17, від 18.05.2022 у справі № 697/302/20, які в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України повинні бути враховані судами при виборі і застосуванні норм права. Судова практика із застосування спірних правовідносин є сталою і змін не зазнавала.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша ст.76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши надані сторонами докази в обгрунтування заявлених вимог і заперечень, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що підставі ст. ст. 633, 634, 1054 ЦК України відповідачка отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту, а також отримала грошові кошти на кредитну карту шляхом переведення витрат в розстрочку, які підлягають поверненню позивачу.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що є його обов`язком в силу ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України, на підставі належних і достатніх доказів правомірність нарахування і списання відсотків за користування кредитними коштами, а тому суд вважає їх нарахування неправомірним, таким, що не відповідає умовам укладеного між сторонами договору, підстави для їх стягнення відсутні.

Зі змісту виписки по рахунку вбачається, що в загальну заборгованість за кредитом включені відсотки на суму 23449,53 грн, нараховані за період з 01.03.2022 по 31.12.2022, підстав для стягнення яких судом не встановлено, а відтак заборгованість, заявлена до стягнення позивачем, підлягає зменшенню на зазначену суму.

Згідно долучених представником відповідача платіжних інструкцій вбачається, що відповідачка після звернення позивачем з позовом вносила кошти на кредитну карту в рахунок погашення заборгованості за кредитом 16.09.2023 та 07.10.2023 по 3000,00 грн; по 5000,00 грн 14.10.2023, 28.11.2023, 28.10.2023, 08.12.2023, 14.11.2023, 14.03.2024, 12.04.2024, 26.04.2024, що разом становить 46000,00 грн (а.с. 100-103, 150-152).

Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за неналежне виконання грошового зобов`язання станом на 11.06.2024 в сумі 33043,82 грн, яка обрахована судом наступним чином: 102493,35 грн (заявлений до стягнення борг за кредитом) - 23449,53 грн (неправомірно нараховані відсотки) - 46000,00 грн (сплачені грошові кошти відповідачкою ОСОБА_1 після подачі позивачем позову).

Суд вважає, що розмір заборгованості в сумі 33043,82 грн підтверджується належними і допустимими доказами.

На підставі викладеного вище, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню частково.

Суд відхиляє доводи представника відповідача, наведені ним в поясненнях на позовну заяву, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є суперечливим за змістом, оскільки вони не підтверджені доказами. Суд зазначає, що представник відповідача не надав суду докази, які б спростовували розрахунок позивача в частині нарахування боргу за тілом кредиту.

Також суд визнає суперечливою позицію самого представника відповідача в частині наведеного ним в поясненнях розрахунку (52493,35 (сума на картковому рахунку відповідачки станом на 22.04.2023) - 23449,53 грн (списані відсотки) - 31000,00 грн (платежі відповідачки станом на 09.01.2024), що дорівнює - 1956,18 грн, згідно якого представник вказує, що в такому випадку заборгованість відсутня взагалі, відповідачка борг сплатила, по карті наявна переплата. При цьому в подальшому 14.03.2024, 12.04.2024, 26.04.2024 відповідачка здійснила три платежі на 15000,00 грн, що на переконання суду вказує на визнання нею заборгованості за тілом кредиту.

V. Розподіл судових витрат

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 865,32 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 133, 141, 263-268, 274, 280-284, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 09 вересня 2019 року, яка станом на 11.06.2024 року становить 33043,82 грн, та судовий збір в сумі 865,32 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 21.06.2024.

Суддя О.В. Стрілецька