Справа №949/2640/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судових засідань Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженною відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженною відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", через свого представника ОСОБА_2 , що діє на підставі довіреності від 07 грудня 2023 року, звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості:

- за кредитним договором №С-208-0 від 15 січня 2018 року в розмірі 22047,86 грн., з яких: 8332,15 грн. - заборгованість за основним боргом, 13715,71 грн. - заборгованість за відсотками;

- за кредитним договором №Z62.00208.003547857 від 15 січня 2018 року в розмірі 150857,14 грн., з яких: 54814,12 грн. - заборгованість за основним боргом, 96043,02 грн. - заборгованість за відсотками.

Всього просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 172905 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 січня 2018 року ОСОБА_1 уклав з АТ "Ідея Банк" Кредитний договір №С-208-0.

Також 15 січня 2018 року ОСОБА_1 уклав з АТ "Ідея Банк" Кредитний договір №Z62.00208.003547857.

07 липня 2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищевказаними кредитними договорами перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ".

Відповідно до Реєстру боржників №3 до Договору факторингу ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №С-208-0 від 15 січня 2018 року в сумі 22047,86 грн., з яких: 8332,15 грн. - заборгованість за основним боргом, 13715,71 грн. - заборгованість за відсотками та за кредитним договором №Z62.00208.003547857 від 15 січня 2018 року в сумі 150857,14 грн., з яких: 54814,12 грн. - заборгованість за основним боргом, 96043,02 грн. - заборгованість за відсотками.

Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ "ФК "ЄАПБ" права грошової вимоги здійснювалися безпосередньо АТ "Ідея Банк" станом на день відступлення права вимоги. ТОВ "ФК "ЄАПБ" не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не здійснювалися.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий кредит в строки, передбачені кредитним договором.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07 липня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитними договорами №С-208-0 від 15 січня 2018 року та №Z62.00208.003547857 від 15 січня 2018 року у загальному розмірі 172905 грн.

У свою чергу, відповідач подав до суду відзив на позов в якому зазначив наступне.

15 січня 2018 року він дійсно уклав з АТ "Ідея Банк" два кредитних договори №С-208-0 та №Z62.00208.003547857.

Після отримання ним кредиту на поточні потреби, він, як сторона кредитного договору, виконував свої зобов`язання по договору. Проте в березні 2020 року настали обставини непереборної сили - форс-мажор. Де є обставини непереборної сили вина боржника відсутня.

відповідно до постанови КМ України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" було встановлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин дія якого продовжувалася неодноразово до 30 квітня 2023 року.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому дію воєнного стану продовжено по даний час.

Вказані обставини істотно вплинули на його фінансовий стан, що унеможливило подальше виконання кредитних договорів. Оскільки його дохід складають сезонні заробітки на будівництві, то вищезазначені обставини значно погіршили його матеріальне становище.

У той же час, він є батьком трьох дітей, один з яких є неповнолітнім, а дві старші доньки ще здобувають освіту у вищих навчальних закладах. Дані обставини також значно впливають на платоспроможність.

Також звертає увагу суду на строки позовної давності. Зокрема вказує, що відповідно до п.п. 5.5 п. 5 Кредитного договору сторони домовились, що строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки, яка обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідно до графіку платежів, зазначеному у п.п. 6.1 п. 6 Кредитного договору, останній платіж мав бути 15 січня 2020 року. Отже, строк позовної давності, за умовами договору, по останньому платежу закінчився 16 січня 2023 року, а позивач звернувся до суду лише 12 грудня 2023 року, що виходить за межі строку позовної давності.

Крім того зазначає, що при укладенні договору факторингу йому не було направлено повідомлення про відступлення прав грошової вимоги, як це передбачено ЦПК. Про вказаний договір йому стало відомо з копії позовної заяви.

Тому просить застосувати строки позовної давності до Кредитного договору №Z62.00208.003547857 від 15 січня 2018 року та відмовити позивачу у позовних вимогах.

Не погоджуючись із наведеними відповідачем мотивами у відзиві, позивачем подано відповідь на відзив зі змісту якої вбачається наступне.

Постановою КМ України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" було запроваджено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому його було неодноразово продовжено і востаннє продовжено карантин до 30 червня 2023 року.

При цьому, 30 березня 2020 року ВР України було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до якого Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 12. Зазначений закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Згідно вказаного п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, продовження строків позовної давності в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону, і тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається.

Також наголошує на тому, що відповідно до п.19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Разом з тим зауважує, що саме після підписання договору факторингу №07072023 від 07 липня 2023 року, тобто з моменту відступлення права вимоги, починає відраховуватися строк позовної давності, адже тільки з цього моменту позивач дізнався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за вищевказаними кредитними договорами має часові рамки з 07 липня 2023 року по 07 липня 2026 року.

Відтак позивач, звернувшись до суду у грудні 2023 року, застосував заходи щодо захисту своїх прав в межах строків позовної давності. Тобто підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог був пропущений - відсутні.

Щодо направлення на адресу відповідача повідомлень про відступлення права грошової вимоги, позивач посилається на правову позицію, яка висловлена ВС України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, де зазначається, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, а неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ" та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Однак, всупереч умова Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора.

Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ "ФК "ЄАПБ" права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ "Ідея Банк" станом на день відступлення права вимоги. ТОВ "ФК "ЄАПБ" не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є необґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених у постановах ВСУ, а отже є такими, що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

Зважаючи на наведені обставини, просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" у судове засідання не з`явився. Зі змісту позовної заяви та відповіді на відзив вбачається, що представник позивача просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Як визначено ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 15 січня 2018 року ОСОБА_1 уклав із АТ "Ідея Банк" два кредитних договори №С-208-0 та №Z62.00208.003547857.

07 липня 2023 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищевказаними кредитними договорами, укладеним між АТ "Ідея Банк"та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ".

Згідно п. 2.2 договору факторингу, права вимоги, які АТ "Ідея Банк" відступає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ "Ідея Банк", та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього договору та надсилається АТ "Ідея Банк" ТОВ "ФК "ЄАПБ" в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору Реєстр боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до реєстру боржників №3 до договору факторингу, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №С-208-0 від 15 січня 2018 року в сумі 22047,86 грн., з яких: 8332,15 грн. - заборгованість за основним боргом, 13715,71 грн. - заборгованість за відсотками та за кредитним договором №Z62.00208.003547857 від 15 січня 2018 року в сумі 150857,14 грн., з яких: 54814,12 грн. - заборгованість за основним боргом, 96043,02 грн. - заборгованість за відсотками.

З наданих розрахунків заборгованості ОСОБА_1 за період з 07 липня 2023 року по 30 листопада 2023 року за кредитним договором №С-208-0 від 15 січня 2018 року становить 22047,86 грн. та за кредитним договором №Z62.00208.003547857 від 15 січня 2018 року становить 150857,14 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205,207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 12, 13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, договорами укладеними між позивачем та відповідачем передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 205, 207, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 628, 638, 639, 1046, 1048, 1049, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 75-79, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ "Таскомбанк") суму заборгованості за кредитним договором №С-208-0 від 15 січня 2018 року в розмірі 22047,86 грн. та за кредитним договором №Z62.00208.003547857 від 15 січня 2018 року в розмірі 150857,14 грн., а всього стягнути заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 172905 грн. (сто сімдесят дві тисячі дев`ятсот п`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ "Таскомбанк") судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Отупор К.М.