ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 липня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3451/24

Головуючий у першій інстанції Павлов В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/995/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про знесення об`єктів самочинного будівництва (суддя Павлов В.Г.), ухвалене о 09 год. 45 хв. у м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом про зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести за власний рахунок об`єкти самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: дерев`яну прибудову до будинку розміром 4,16 м х 3,08 м, двоповерхову цегляну будівлю розміром 5,20 м х 12,9 м висотою 5,2 м та навіси, привівши споруди до первісного стану сарай «Б» загальною площею 17,0 м2.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка є власником 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, набутих нею у власність на підставі договору дарування 05.01.2023 року. Іншим власником будинку є ОСОБА_3 , право власності якої на будинок набуте на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2005 року. Позивачка, крім зазначеного позову звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна в натурі та в ході розгляду цієї справи була призначена судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза. При проведенні експертизи, після огляду будинку, було виявлено, що до будинку прибудована дерев`яна прибудова 4,16 м х 3,08 м, двоповерхова цегляна будівля розміром 5,20 м х 12,9 м висотою 5,2 м та навіси. Вищезазначені будівлі та споруди не внесені до технічного паспорту, складеного ПП «Географ» від 12.07.2022 року, на підставі якого і було укладено договір дарування між позивачем та попереднім власником. Оскільки вказані вище об`єкти самочинного будівництва перешкоджають позивачу реалізувати право на виділ частки нерухомого майна, право на яке передбачено ст. 364 ЦК України, то підлягають знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, тобто відповідачами. Відповідачі в добровільному порядку відмовляються знести об`єкти самочинного будівництва, отже позивачка вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про знесення об`єктів самочинного будівництва відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на недоведеність належними, достатніми та необхідними доказами заявлених вимог, оскільки твердження представника позивача про неможливість експерта ОСОБА_4 провести експертизу про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, в цивільній справі №751/2154/23 є припущенням та жодним доказом не підтверджено. Необхідність надання оцінки та аналізу інших доказів в цивільній справі, з огляду на предмет доказування, суд вважає недоцільним, оскільки представником позивача не доведено факту саме порушення прав його довірителя об`єктами самочинного будівництва в обраний спосіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до викладених в позовній заяві підстав звернення до суду з позовом. Крім того, позивачка вказує, що вирішити питання в договірному порядку на даний час також неможливо, оскільки відповідачі пропонують ту частину будинку, яка містить об`єкт самочинного будівництва, що для позивачки є недопустимим. Особа, яка подала апеляційну скаргу, як добросовісний власник та володілець майна має встановлене законом право на виділ частки в натурі, проте через штучні перепони співвласника домоволодіння будинку АДРЕСА_1 не може реалізувати це право.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_1 та господарських споруд, набутих нею у власність на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 2005 року. Згідно з реєстром права власності на нерухоме майно зареєстрована частка за ОСОБА_3 становить 1/1 (а.с. 10-11, 14, 29-30).

Відповідно до інформації, отриманої судом апеляційної інстанції з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10 липня 2013 року задоволено подання заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського МУЮ Дмитрієва С.А. про визначення частки майна відповідача та зобов`язання вчинити певні дії; визначено частку майна ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,0772 га (кадастровий номер :01:032:5385), що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0772 га (кадастровий номер :01:032:5385), що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10 лютого 2016 року, залишеним у силі постановою Верховного Суду від 20 березня 2019 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про визнання права власності; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0772 га, кадастровий номер :01:032:5385, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході розгляду вищевказаних судових справ встановлено наступні обставини (які у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню): ОСОБА_5 придбав 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0772 га, кадастровий номер :01:032:5385, яка належала боржнику ОСОБА_2 з підстав визначених ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.07.2013 року по справі №751/4747/13-ц та 1/2 частину домоволодіння що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 : житлового будинку з надвірними будівлями, яка належала ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності подружжя.

18 липня 2017 року суддею Новозаводського районного суду м.Чернігова було відкрито провадження у справі №751/3943/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки, який ухвалою цього суду від 02 липня 2018 року залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника в судове засідання.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26 травня 2021 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А. про визнання недійсним в частині договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння; визнано недійсними в частині 1/2 частки укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 договори купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 від 04 липня 2019 року, № в реєстрі 602, та купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер: :01:032:5385 по АДРЕСА_1 від 04 липня 2019 року, № в реєстрі 604, посвідчені приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Гостар Л.А.; витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0772 га кадастровий номер :01:032:5385, по АДРЕСА_1 ; вирішено питання про судові витрати.

Згідно з договорами дарування від 09 листопада 2021 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:032:5385 площею 0,0772 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-22, 25-28, 35-37).

У провадженні Новозаводського районного суду м.Чернігова перебуває цивільна справа №751/2154/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У вказаній справі ухвалою суду від 13 вересня 2023 року призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи.

У клопотанні експерта від 31 січня 2024 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для надання висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, зазначено, що при проведенні обстеження житлового будинку з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що до житлового будинку прибудована дерев`яна прибудова у розмірах 4,16 м х 3,08 м, на земельній ділянці розташована двоповерхова цегляна будівля у розмірах 5,20 м х 12,9 м висотою 5,20 м, на ділянці збудовано декілька навісів. Зазначені будівлі та споруди не внесені до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Тобто технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , від 12 липня 2022 року не відображає фактичний об`єкт нерухомого майна в цілому (а.с.17-18).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема висновками експертів.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановивши недоведеність позивачкою неможливості експерта провести експертизу про виділ у натурі частки із майна, яке є у спільній частковій власності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про знесення об`єктів самочинного будівництва.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Так, у Технічному паспорті на садибний одноповерховий житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленому 10 липня 2013 року за замовленням ОСОБА_5 , зазначено інформацію про наявність самочинно збудованих будівель житлового будинку Б-1, цокольного поверху Б1-1 (а.с.92-95).

У червні 2017 року ОСОБА_5 звертався до суду з позовом про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки, в якому в тому числі, посилаючись на технічний паспорт на житловий будинок, зазначав про наявність у складі спірного будинку об`єктів самочинного будівництва. Отже, ОСОБА_5 ще у 2013 році був обізнаний про наявність у складі домоволодіння по АДРЕСА_1 самовільних добудов. Проте, при укладенні договору дарування частки житлового будинку з ОСОБА_1 дарувальник ОСОБА_5 своїм підписом на договорі підтвердив, що на момент укладення договору (09 листопада 2022 року) житловий будинок самочинного переобладнання (перебудови, перепланування та ін.) не проводилось.

Доводи апеляційної скарги про те, що об`єкти самочинного будівництва перешкоджають позивачці реалізувати право на виділ частки нерухомого майна, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними доказами. Можливість проведення експертизи експертом ОСОБА_4 не ставиться в залежність від надання технічного паспорта з внесенням фактичних даних об`єкта нерухомого майна та надання дозвільних документів на виконання будівельних робіт і документів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. У клопотанні експерта міститься лише пропозиція надати такі документи і відсутні відомості про неможливість проведення експертизи без них.

Крім того, висновок експерта є лише одним із доказів у справі, який оцінюється в сукупності з іншими наданими сторонами доказами.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 липня 2024 року.

Головуючий: Судді: