Єдиний унікальний номер 235/3880/24
Провадження № 2/235/1182/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря судового засідання Леонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Молчанова Наталія Володимирівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Молчанова Н.В., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі ТОВ «Краснолиманське») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітку.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що у період з 26.02.2018 по 25.01.2021 працював в ТОВ «Краснолиманське», був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. При звільненні підприємство не провело з ним повний остаточний розрахунок з виплати заробітної плати, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі за період з січня 2020 року по січень 2021 року в сумі 95 493,35 грн, у т.ч. компенсація за невикористану відпустку за 32 к.д. 13 528,63 грн.

На підставі наведеного просить стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 95 493,35 грн, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 23 травня 2024 року до ухвалення рішення судом, компенсацію втрати частини заробітку в сумі 44 422,19 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу (а.с.2-5, 47-51).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а.с.32).

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне.

Відповідач визнає позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яка виникла за період з січня 2020 року по січень 2021 року в сумі 95 493,35 грн, про що надано довідку № 383 від 24.05.2024.

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідач не визнав з наступних підстав. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, складеною 09.05.2024, отриманою відповідачем 23.05.2024 через систему «Електронний суд» разом з ухвалою суду від 21.05.2024 для вирішення трудового спору після набрання чинності Законом України № 2352-1Х від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», якою обмежується період виплати працівникові середнього заробітку підприємством, установою, організацією до шести місяців, тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в розмірі 121 120 грн з 26.01.2021 до дати ухвалення рішення відповідач вважає безпідставними.

Середньоденний заробіток позивача складає 651,22 грн, про що відповідачем надано довідку від 24.05.2024 № 384.

Відповідач просить суд врахувати його інтереси, які полягають у збереженні підприємством свого матеріального та фінансового становища й платоспроможності та зменшити розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні пропорційно стягнутій сумі заробітної плати.

Відповідач також наголошує, що надані позивачем документи про надання професійної правничої допомоги не містять методики розрахунку гонорару адвоката, його розмір визначений у фіксованій сумі. Вважає заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн таким, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумної необхідності, а тому таким, що не підлягає задоволенню.

ТОВ «Краснолиманське» протягом багатьох років є флагманом енергетичного комплексу України, а також містоутворюючим та бюджетоутворюючим підприємством і знаходиться у м. Родинське Покровської міської територіальної громади Покровського району Донецької області. Після початку війни російським агресором вугледобувна галузь переживає глибоку кризу, виконуючи свою господарську діяльність, підприємство платить податки до бюджету країни, виплачує заробітну плату працівникам, які кожен день, ризикуючи своїм життям, роблять спуски під землю, щоб давати енергетичну стабільність для внутрішнього виробника електроенергії та постачання цієї електроенергії до осель українських сімей.

На підставі наведеного відповідач просить позовні вимоги про стягнення заробітної плати задовольнити частково в сумі 95 493,35 грн без відрахування з цієї суми обов`язкових до сплати податків та зборів; позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково, зменшивши розмір відшкодування; в задоволенні інших позовних вимог відмовити (а.с.35-39).

Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 26 лютого 2018 року по 25 січня 2021 року, звільнений за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.11-14).

Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч.2 ст.116 ЦПК України).

Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (ч.1); при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника; якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (ч.2).

Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно зі ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).

Згідно ст.7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» № 383 від 24.05.2024 заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_1 утворилась за період з січня 2020 року по січень 2021 року і на дату складання довідки склала 95 493,35 грн (сума заборгованості зазначена після утримань всіх обов`язкових податків та зборів), у тому числі помісячно: січень 2020 року 5818,88 грн, лютий 2020 року 0,00 грн, березень 2020 року 11979,89 грн, квітень 2020 року 13743,76 грн, травень 2020 року 8675,89 грн, червень 2020 року 5694,50 грн, липень 2020 року 4431,81 грн, серпень 2020 року 16069,38 грн, вересень 2020 року 5395,68 грн, жовтень 2020 року 2203,67 грн, листопад 2020 року 661,17 грн, грудень 2020 року 4025,69 грн, січень 2021 року 16793,03 грн, у тому числі компенсація за невикористану відпустку за 32 к. дні 13528,63 грн (а.с.41).

За таких обставин, суд доходить висновку, що право позивача на отримання заробітної плати було порушено відповідачем і підлягає захисту судом шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі за період з січня 2020 року по січень 2021 року в сумі 95 493,35 грн без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно з п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України присуджена позивачеві заробітна плата за серпень 2020 року в сумі 16069,38 грн підлягає негайному виконанню.

Згідно з квитанцією № 1017041 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС позовна заява з додатками була доставлена ТОВ «Краснолиманське» від представника позивача ОСОБА_2 09.05.2024 (а.с.29-30).

Отже, позивач має право на виплату від відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 10 травня 2024 року по день ухвалення рішення судом. Разом з тим, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи в межах позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 23 травня 2024 року по день ухвалення рішення судом.

Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» № 384 від 24.05.2024 середньоденний заробіток ОСОБА_1 на дату звільнення складає 651,22 грн (а.с.42).

Таким чином, позивач має право на відшкодування йому середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 23.05.2024 по 20.06.2024 в сумі 13 675,62 грн (651,225 грн х 21 день), де 651,22 грн - середньоденний заробіток позивача, 21 - кількість робочих днів затримки розрахунку.

Крім того, позивач має право на стягнення з відповідача як роботодавця на свою користь як працівника компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Компенсація втрати частини заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням щомісячних індексів споживчих цін Держкомстату становить:

за січень 2020 року (99,7 х 100,8 х 100,8 х 100,3 х 100,2 х 99,4 х 99,8 х 100,5 х 101,0 х 101,3 х 100,9 х 110,0 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 5818,88 грн : 100 = 3284,79 грн;

за березень 2020 року (100,8 х 100,3 х 100,2 х 99,4 х 99,8 х 100,5 х 101,0 х 101,3 х 100,9 х 110,0 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 11979,89 грн : 100 = 6670,40 грн;

за квітень 2020 року (100,3 х 100,2 х 99,4 х 99,8 х 100,5 х 101,0 х 101,3 х 100,9 х 110,0 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 13743,76 грн : 100 = 7482,10 грн;

за травень 2020 року (100,2 х 99,4 х 99,8 х 100,5 х 101,0 х 101,3 х 100,9 х 110,0 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 8675,89 грн : 100 = 4683,25 грн;

за червень 2020 року (99,4 х 99,8 х 100,5 х 101,0 х 101,3 х 100,9 х 110,0 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 5694,50 грн : 100 = 3056,24 грн;

за липень 2020 року (99,8 х 100,5 х 101,0 х 101,3 х 100,9 х 110,0 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 4431,81 грн : 100 = 2419,77 грн;

за серпень 2020 року (100,5 х 101,0 х 101,3 х 100,9 х 110,0 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 16069,38 грн : 100 = 8823,70 грн;

за вересень 2020 року (101,0 х 101,3 х 100,9 х 110,0 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 5395,68 грн : 100 = 2921,22 грн;

за жовтень 2020 року (101,3 х 100,9 х 110,0 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 2203,67 грн : 100 = 1159,35 грн;

за листопад 2020 року (100,9 х 110,0 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 661,17 грн : 100 = 334,95 грн;

за грудень 2020 року (110,0 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 4025,69 грн : 100 = 1985,07 грн;

за січень 2021 року (101,0 х 101,7 х 100,7 х 101,3 х 100,2 х 100,1 х 99,8 х 101,2 х 100,9 100,8 х 100,6 х 126,6 х 105,1 х 100,4 х 100,3 х 100,5 х 100,2 х 100,6 : 100) х 3264,10 грн : 100 = 1547,98 грн.

Усього загальна сума компенсації втрати частини заробітку, на яку має право позивач, становить 44 368,79 грн (3284,76 грн + 6670,40 грн + 7482,10 грн + 4683,25 грн + 3056,24 грн + 2419,77 грн + 8823,70 грн + 2921,22 грн + 1159,35 грн + 334,95 грн + 1985,07 грн + 1547,98 грн), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов в частині стягнення компенсації втрати частини заробітку підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача в сумі 968,96 грн (а.с.1).

За ч.6 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог в розмірі 968,96 грн, оскільки позивач відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботу звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову про стягнення компенсації втрати частини заробітку підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог в розмірі 967,80 грн (968,96 грн х 99,88% : 100%), оскільки позивач в силу п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботу звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Положеннями ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з професійною допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надані наступні документи: ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області адвокатом Молчановою Н.В. від 08.05.2024, копія свідоцтва про право ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю № 3538 від 07.03.2012, копію договору про надання правничої допомоги № 16/04/24 від 24.04.2024, укладеного між Адвокатським бюро «Молчанової Наталії» та ОСОБА_1 , розрахунок витрат на правову допомогу по договору правничої допомоги № 16/04/24 від 24.04.2024 на суму 10 000 грн, копія квитанції до прибуткового касового ордера № 08/05 від 08.05.2024 про прийняття адвокатом Молчановою Н.В. від ОСОБА_1 10 000 грн на підставі договору правничої допомоги № 16/04/24 від 24.04.2024 (а.с.20- 25).

Оскільки судом вирішено розглядати дану справу у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, то витрати адвоката на представництво інтересів позивача в суді першої інстанції в сумі 1500 грн підлягають виключенню з витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, а тому, враховуючи клопотання відповідача, вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до 3 000 грн.

Згідно зі ст.ст.115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 21, 24, 34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2, 4, 7Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 137, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (м. Київ, Шевченківський район, вулиця Хмельницького Богдана, 64, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ):

- заборгованість по заробітній платі за період з січня 2020 року по січень 2021 року включно в сумі 95 493 (дев`яноста п`яти тисяч чотирьохсот дев`яноста трьох) гривень 35 копійок без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 травня 2024 року по 20 червня 2024 року в сумі 13 675 (тринадцяти тисяч шестисот сімдесяти п`яти) гривень 62 копійок з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів;

- компенсацію втрати частини заробітку за період з січня 2020 року по січень 2021 року в сумі 44 368 (сорока чотирьох тисяч трьохсот шістдесяти восьми) гривень 79 копійок без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судового збору 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок, на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3 000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» в дохід держави судовий збір в розмірі 1936 (однієї тисячі дев`ятисот тридцяти шести) гривень 76 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за серпень 2020 року в сумі 16 069 (шістнадцяти тисяч шістдесяти дев`яти) гривень 38 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції за правилами ст.ст.354, 355 ЦПК України.

Суддя Г.В. Назаренко