Справа № 383/1212/23
Номер провадження 2/383/67/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Зербул С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Ноженко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу № 383/1212/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фонд Державного майна України, про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2023 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фонд Державного майна України, про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 18 травня 2017 року її було призначено на посаду виконуючого обов`язки директора Державного підприємства ДП «ДГ «Червоний землероб». 05 липня 2017 року ОСОБА_1 було призначено на посаду директора вказаного підприємства на умовах контракту. З 04 липня 2022 року позивачку було звільнено з посади, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України в зв`язку із закінченням дії контракту, а 05 липня 2022 року її було призначено на посаду виконуючого обов`язки директора цього ж підприємства. 20 березня 2023 року її було звільнено з посади, на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України. Цього ж дня їй було видано на руки трудову книжку із записом наступного змісту: «20.03.2023р. Звільнена з посади згідно з п.2 частини першої ст. 36 КЗпП України. Наказ № 458 від 09.03.2023 року, інспектор з кадрів ОСОБА_2 », але наказ про звільнення чи його копію їй не надали. Розрахунок при звільненні з нею також не було проведено. З метою впорядкування трудових відносин, 05 квітня 2023 року вона подала до канцелярії підприємства лист з вимогою виконати приписи статі 47 КЗпП та видати копію наказу (розпорядження) про звільнення, а також просила видати письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні та провести з нею відповідний розрахунок в том числі з урахуванням заборгованості із заробітної плати, яка становить 260718,46 грн. Оскільки відповідач не здійснив з нею розрахунок, тому звернулася до суду з вказаним позовом, де просить стягнути окрім вказаної вище заборнованість із заробітної плати, також середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 145966 грн.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 липня 2023 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просили його задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві додаючи у поясненнях, що заборгованість із заробітної плати на підприємстві, в тому числі й перед нею, мала постійний характер та поступово накопичувалася, але по мірі надходження коштів підприємством частково погашалася, тому коли саме та за який період виникла ця сума заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, вона пояснити не може, але при цьому вважає, що відповідач мав провести у день її звільнення повний розрахунок із нею, в тому числі й погасити заборгованість із заробітної плати в сумі 260718,46 грн, наявність якої сам підтвердив Довідкою №26 від 18.04.2023 року.

Представники відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України Вовк А.В. та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнати та просили відмовити позивачу в його задоволенні. Відзив на позов обґрунтований тим, що працюючи на посаді директора, а потім виконуючого обов`язки директора підприємства позивачка, не зважаючи на наявність коштів на рахунках підприємства, навмисно допустила заборгованість із заробітної плати та не провела розрахунок у зв`язку зі власним звільненням 04.07.2022 року та яка складала на той час суму 225402,17 грн, а саме: за період з 01.01.2022 року по 01.07.2022 рік в розмірі 163273,37 грн, компенсація за невикористані 52 дні відпустки 58847,62 грн та заробітна плата за період з 01.07.2022 року по 04.07.2022 рік в розмірі 3281,18 грн та яку частково 14.04.2023 року було погашено в сумі 41200 грн. Також вказують, що із вимогою погасити заборгованість із заробітної плати, яка утворилася з 01.01.2022 року по 04.07.2022 рік позивач до підприємства не зверталася, тому вважають, що остання пропустила строк звернення до суду, визначений ч.1 ст.233 КЗпП України. На цій підставі просять відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.29-32, том 1).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Фонд Державного майна України, в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду від представника надійшли письмові пояснення, які обґрунтовані тим, що звільнення позивача ОСОБА_1 відбулося на підставі чинного законодавства з дотриманням вимог КЗпП України, тому просять у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі (а.с.180-185, том 1).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, представників, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що позивачку, відповідно до наказу №54-к від 05.07.2022 року Інституту сільського господарства Степу НААН України «Про призначення в.о. директора ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААН», з 05 липня 2022 року призначено виконуючим обов`язки директора ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААН України» на період, до призначення керівника у встановленому законодавством порядку (а.с.34, том 1).

Наказом Фонду державного майна України від 09.03.2023 року №458 «Про вирішення кадрових питань державного підприємства «Дослідне господарство Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» ОСОБА_1 , виконувача обов`язків директора ДП «ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААН України», звільнено з посади 13.03.2023 року, у зв`язку з закінченням строку, згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП та директором ДП «ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААН України» призначено ОСОБА_4 з 14.03.2023 року (а.с.39, том 1).

З акта представників Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 13.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася підписати письмове підтвердження отримання нею копії Наказу Фонду державного майна України від 09.03.2023 року №458 «Про вирішення кадрових питань державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (а.с.40, том 1).

05 квітня 2023 року позивачкою було направлено лист директору ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААН з вимогою виконати приписи статті 47 КЗпП та видати копію наказу (розпорядження) про її звільнення, видати письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні та провести розрахунок (а.с.8, том 1).

Листом від 18.04.2023 року №25 директор ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААН Вовк А.В. надав відповідь на письмове звернення позивачки та повідомив, що наказом Фонду державного майна України від 09.03.2023 року її звільнено з посади 13.03.2023 рік, але фактичним днем звільнення стала дата 20.03.2023 року, у зв`язку з перебуванням її у відпустці. Також 13.03.2023 року представником органу управління виконуючим обов`язки заступника начальника регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях Кругалем Є.О. позивачці було надано наказ про її звільнення . При цьому, до вказаного листа додано розрахунок за формою П-6 та довідку про заборгованість із заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.9-12, том 1).

Зі змісту довідки ДП «ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААН України» від 18.04.2023 року за №26 встановлено, що ОСОБА_1 , працювала з 18 травня 2017 року по 20 березня 2023 року на посаді виконуючого обов`язки директора у ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААН та її заборгованість з заробітної плати, станом на 18 травня 2023 року, складає 260 718,46 грн (а.с.10, том 1).

Ці обставини також підтверджуються розрахунково-платіжною відомістю працівника, типова форма № П-6 та з якої слідує, що за період з 01.01.2022 року по 18.04.2023 року виконуючій обов`язки директора ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААН Крутько О.О. було нараховано 725 217,57 грн. основної заробітної плати з урахуванням фонду додаткової заробітної плати та інших виплат, що не належать до фонду оплати праці та виплачено (утримано) з урахуванням податків та зборів 464 499,11 грн., тобто різниця становить 260 718,46 грн невиплаченої заробітної плати.

Вказані докази суд приймає як належні та допустимі, достовірні та достатні та такі, що підтверджують обставини, викладені у позові щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачкою із заробітної плати на день її звільнення в сумі 260 718,46 грн та не проведення відповідного розрахунку з нею.

Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати працю працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно ст.115 вказаного Кодексу виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Враховуючи, що позивачка 18 квітня 2023 року отримала письмове повідомлення від відповідача про суми нараховані, але не виплачені при звільнені, а до суду звернулася з даним позовом 18 липня 2023 року, тому остання не пропустила строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, визначений ч.2 ст.233 КЗпП України.

Отже, судом встановлено, що заборгованість відповідача з заробітної плати перед позивачем, станом на 18 квітня 2023 року складає 260 718,46 грн, ці обставини не спростовані належними та допустимими доказами стороною відповідача, а надані ним видатковий касовий ордер від 14.04.2023 року про видачу заробітної плати за березень 2023 рік на загальну суму 452000,00 грн (а.с.46, том 1), Відомість на виплату грошей без номера за 2023 рік працівникам підприємства ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААНУ на загальну суму 452000,00 грн (а.с.47-48, том 1), Виписки по рахунку за період з 05.07.2022 року по 13.03.2023 рік про перерахування коштів за молочну продукцію, запчастини, послуги по перевезенню, електроенергію, дизельне паливо та інші послуги підприємства (а.с.51-175, том 1), Виписки по рахунку за період з 01.01.2022 року по 01.07.2022 рік про перерахування коштів за послуги підприємства ДП ДГ «Червоний землероб» (а.с.207-212, том 1), Довідку директора ДП ДГ «Червоний землероб» А.Вовк про надходження готівки в касу за період з 01.01.2022 року по 01.07.2022 рік на загальну суму 1207256,48 грн (а.с.213, том 1), Викопіюровка з журналу каса банк за квітень 2022 рік, лютий 2022 рік, січень 2022 рік, березень 2022 рік, травень 2022 рік, червень 2022 рік (а.с.214-230, том 1), Довідка ДП ДГ «Червоний землероб» КДСДС НААН України без номера та дати, про заборгованість по фонду заробітної плати станом на 16 березня всього 3035457,36 грн (а.с.231, том 1), Довідку ДП ДГ «Червоний землероб» КДСДС НААН України від 16.03.2023 року №16/1, відповідно якої станом на 16.03.2023 року на розрахунковому рахунку ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС в АТ «КОМІНБАНК» №0115565 залишок коштів становив в сумі 17142,74 грн та залишок готівкових коштів в касі підприємства в сумі 12008,00 грн (а.с.232, том 1),Прибутковий касовий ордер №82 від 19.10.2023 року про виплату заробітної плати та виплати за договором ЦПХ на загальну суму 962000,00 грн (а.с.5, том 2),Платіжна інструкція на видачу готівки №256030 від 12.09.2019 року на загальну суму 962000 грн (а.с.6, том 2),Видатковий касовий ордер № 529 від 19.10.2022 року про виплату працівникам ДП ДГ «Червоний землероб» заробітної плати на загальну суму 596400,00 грн (а.с.7, том 2), Відомість на виплату грошей без номера на 01.10.2022 рік працівникам підприємства ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААНУ на загальну суму 596400,00 грн (а.с.8-10, том 2), Видатковий касовий ордер №530 від 19.10.2022 року про виплату працівникам ДП ДГ «Червоний землероб» заробітної плати на загальну суму 285600,00 грн (а.с.11, том 2), Відомість на виплату грошей без номера 2022 рік працівникам підприємства ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААНУ на загальну суму 285600,00 грн (а.с.12-14, том 2), Видатковий касовий ордер №531 від 19.10.2022 року про виплату працівникам ДП ДГ «Червоний землероб» винагороду по договору УПХ на загальну суму 80000,00 грн (а.с.15, том 2), Відомість на виплату грошей без номера 2022 рік працівникам підприємства ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААНУ на загальну суму 80000,00 грн (а.с.16-17, том 2), Відомість на виплату грошей без номера на 01.01.2023 рік працівникам підприємства ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААНУ (а.с.18-20, том 2), Прибутковий касовий ордер №43а від 14.04.2023 року про виплату працівникам ДП ДГ «Червоний землероб» заробітної плати на загальну суму 678990,70 грн (а.с.21, том 2), Платіжна інструкція на видачу готівки №191666 про виплату працівникам ДП ДГ «Червоний землероб» заробітної плати за березень 2023 року на загальну суму 678990,70 грн (а.с.22, том 2), Видатковий касовий ордер №190 від 14.04.2023 року про виплату працівникам ДП ДГ «Червоний землероб» заробітну плату за березень на загальну суму 200300,00 грн (а.с.23, том 2), Відомість на виплату грошей без номера на 2023 рік працівникам підприємства ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААНУ на загальну суму 200300,00 (а.с.24-26, том 2), Видатковий касовий ордер №194 від 14.04.2023 року про виплату працівникам ДП ДГ «Червоний землероб» заробітну плату за березень 2023 рік на загальну суму 452000,00 грн (а.с.27, том 2), Відомість на виплату грошей без номера на 2023 рік працівникам підприємства ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААНУ на загальну суму 452000,00 (а.с.28-30, том 2), Видатковий касовий ордер №189 від 14.04.2023 року про виплату працівнику ОСОБА_5 заробітну плату на загальну суму 10000,00грн (а.с.31-32, том 2), Видатковий касовий ордер №192 від 14.04.2023 року про виплату працівникам ДП ДГ «Червоний землероб» заробітної плати на загальну суму 16690,70 грн (а.с.33, том 2), Відомість на виплату грошей без номера на 2023 рік працівнику підприємства ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААНУ Тарутіній І.Є. на загальну суму 16690,70 (а.с.34, том 2), Реєстр реалізації в рахунок з/плати ДП ДГ «Червоний землероб» на загальну суму 171157,27 грн (а.с.62, том 2), Накладна без номеру від 22.01.2020 року щодо виплати заробітної плати ОСОБА_6 (а.с.63, том 2), Відомість на виплату грошей без номера грудень 2021 рік працівникам підприємства ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААНУ (а.с.64-68, том 2), Заява ОСОБА_1 адресоване директору ДП ДГ «Червоний землероб» без дати, в якій остання просить виписати в рахунок заробітної плати 1870 кг соняшника (а.с.69, том 2), Накладні, платіжні відомості, відомості про виплату грошей та видаткові касові ордери про виплату працівникам ДП ДГ «Червоний землероб» заробітної плати (а.с.70-250, том 2, а.с.1-76, том 3) суд оцінює критично та відхиляє такі докази, оскільки вони не є належними у справі та не містять інформацію щодо предмету доказування, деякі з них стосуються або отримань коштів відповідачем для виплати заробітної плати усім працівникам підприємства, або виплати їх іншим працівникам підприємства, а надана відповідачем Довідка №181 від 01.08.2023 року про заборгованість перед ОСОБА_1 із заробітної плати в сумі 225 402,17 грн., сама по собі не спростовує факту заборгованості, в зазначеній у позову сумі, та спростовується як довідкою №26 від 18.04.2023 року так і розрахунково-платіжною відомістю за період з 01.01.2022 року по 18.04.2023 року.

Відповідно до положень ст.ст. 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак, на переконання суду, надані відповідачем докази не підтверджують погашення заборгованості перед позивачем із заробітної плати, таким чином, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом враховуються роз`яснення викладені в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням предмету та підстави позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати підлягають задоволенню, в сумі 260718,46 грн, без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів, яка станом на час розгляду справи судом відповідачем не виплачена, доказів протилежного до суду не надано.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, судом враховується наступне.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлена статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що у разі не виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Відповідно правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові Верховного Суду від 20.07.2022 р. у справі № 204/3645/20 (провадження № 61-2520св22) вбачається, що стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними у передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Згідно розрахунково-платіжної відомості працівника з 01.01.2022 року по 18.04.2023 рік, типової форми №П-6 (а.с.11-12, том 1) та Форми ОК-5 Пенсійного фонду України ОСОБА_1 за квітень 2022 по березень 2023 року нарахована заробітна плата в розмірі 583 866,77 грн (а.с.13, том 1).

Середньоденна заробітна плата позивача з розрахунку 583866,77 грн : 355 днів = 1644,69 грн.

Кількість робочих днів за період з 21 березня 2023 року по 21 вересня 2023 року складає 133 робочі дні, таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненн: 133 робочі дні х 1644,69 грн = 218743,77 грн.

Але суд зазначає, що позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки в сумі 145 966 грн.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Суд не вправі змінювати заявлені позивачем вимоги, предмет та підстави позову.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом не повинен виходити за межі цих вимог.

Тобто, суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.

Приписами частини другої ст.264 ЦПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Оскільки закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, а у разі невиконання такого обов`язку наступає відповідальність, передбачена ст.117 КЗпП України, при цьому таке відшкодування, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, тому,враховуючи встановлені вище обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі, заявленому позивачкою - 145966,00 грн.

Викладені у відзиві на позовну заяву твердження відповідача про те, що ані при звільненні, ані під час отримання трудової книжки позивачем будь-яких вимог до відповідача з приводу розрахунку не заявлялось та заборгованість виникла із вини позивача, а сам факт існування затримки розрахунку при звільненні позивачем не доведений судом до уваги не приймаються, оскільки такі доводи є безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами й не звільняють відповідача, як роботодавця від передбаченого законом обов`язку у день звільнення провести з позивачем як працівником остаточний розрахунок, тобто відповідачем не спростовано, що остаточний розрахунок при звільненні позивача був проведений не з його вини.

Також суд звертає увагу на те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця, накладення органами Державної виконавчої служби арештів не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України (подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 25 травня 2016 року у справі №6-948цс16, від 03 січня 2018 року у справі №331/2814/16-ц). Сам по собі факт фінансових труднощів на підприємстві не може позбавляти працівників права на виплати, що передбачені при їх звільненні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 4066,85 грн.

Керуючись ст.ст.2-13, 76-82, 133, 137, 141, 258, 259, 263-266, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в сумі 260 718 грн, а також середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 145 966 грн та судовий збір в сумі 4066,85 грн.

Рішення в частині присудження ОСОБА_1 виплати з заробітної плати в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по ІД паспорту № НОМЕР_1 від 12.09.2019 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, , місце знаходження: с. Чарівне Кропивницького району Кіровоградської області, п.і. 27241.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонд Державного майна України, , місцезнаходження: вул. Кутузова, 18/9, м. Київ, п.і. 01601.

Повне рішення суду складено 21.06.2024 року.

Суддя І.М. Адаменко