Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2024 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Козленко Г.О.,
за участю секретаря - Вчерашнюк А.О.,
розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення,-
Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про виселення.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення - відмовлено.

27.07.2023 від представника відповідача адвоката Розова О.С. через систему «Електронний суд» було подано клопотання про ухвалення додаткового рішення, згідно якого просив стягнути з позивача на користь відповідача 14 000 грн судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.07.2023 у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення відмовлено.

З заяви представника відповідача, яка надійшла до канцелярії суду засобами електронного зв`язку 05.07.2023 вбачається, що стороною відповідача буде подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.07.2023 питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу не вирішувалось.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано суду письмові докази.

У матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги № 1/21 від 04.01.2021, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги №1/21 від 04.01.2021, протокол №1 про погодження договірної ціни та тарифів, ордер на надання правової допомоги на адв. Розова О.С. , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адв. Розова О.С. , акт №1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.01.2021, акт №2 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.07.2023,

копія квитанції від 04 лютого 2021 року на суму 7000 гривень (призначення платежу - правнича допомога за договором 1/21 від 04.01.2021 по ОСОБА_1 .

Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Разом з тим, у пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 799 статтями 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із надання правової допомоги у конкретній справі (наприклад: складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З огляду на наведене, в справі підлягає ухваленню додаткове рішення.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд приймає до уваги: розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, час та обсяг робіт, виконаних адвокатом в межах даної справи, складність справи, значення даної справи для відповідача з огляду на те, що вирішувалося питання про виселення з квартири, а також враховуючи принцип пропорційності до розміру позовних вимог, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 1000 гривень.

Керуючись статтями 133, 137, 139, 141, 270 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження - 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Г.О.Козленко