Справа №295/7434/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю (з дитинства), продовжує навчання.

Відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації інваліда від 02.11.2022 року за період з 02.11.2022 року по 01.11.2024 року дитині передбачалась як необхідна допомога: психіатрична допомога 3 рази на рік; психологічна та педагогічна корекція постійно протягом року; фізична реабілітації - 8 разів на рік; соціально-побутова реабілітація постійно протягом року.

Зважуючи на можливість батька надавати матеріальну допомогу, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина - особи з інвалідністю, який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до завершення навчання, відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 30.05.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 навчається в ДНЗ «Центр легкої промисловості та побутового обслуговування населення м. Житомира», термін навчання з 01.09.2023 року по 28.02.2025 року, форма навчання денна державна.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААГ № 662730 ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності зі строком до 01.07.2026 року.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно визначення термінів, наведених у ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

У відповідності до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

У відповідності до ч.3 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч.5 ст. 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Згідно з ч.3 ст. 57 СК України якщо особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду.

З системного аналізу наведених норм слід дійти висновку про закладену відмінність у правосуб`єктній можливості отримання аліментів в разі їх потреб: одним з батьків, з ким проживає дочка, син, або самими дочкою, сином,- у зв`язку з продовження ними навчання та до виповнення 23 років, що прямо передбачено ст. 199 СК України, та самими непрацездатними дочкою, сином - у зв`язку з непрацездатністю, як особами, що набули дієздатності (ст. 34 ЦК України), з можливістю реалізації передбаченого вимогами ч.2 ст. 154 СК України права батьків звернутись до суду, діючи в інтересах дочки, сина, які набувають статусу позивачів, з вимогою про стягнення аліментів на користь таких дочки, сина.

При цьому, умова спільного проживання з непрацездатними дочкою, сином не є значимою для представлення інтересів, в такому випадку відповідні особи не позбавляються можливості не підтримувати заявлені вимоги, в подальшому приймати участь саме як стягувачі в межах процедури виконавчого провадження.

Передбачене положеннями ст. 199 СК України право на звернення із позовом про стягнення аліментів одного з батьків пов`язується з фактом спільного проживання як ґрунтовною підставою отримання аліментів таким особами на утримання дочки, сина.

В даному випадку, вказуючи на дві окремі підстави стягнення аліментів, позивач, не виокремлюючи їх в частинах, просить стягувати аліменти на її користь у період продовження навчання сина.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним ухвалити рішення на розв`язання спору про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Діючи на виконання завдання цивільного судочинства, яке полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді і вирішенні цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, керуючись відомостями про стан здоров`я у повнолітнього ОСОБА_3 , наявності інвалідності ІІ групи, фактичного продовження навчання такої особи за денною формою, що є підставою для стягнення аліментів відповідно до приписів ст. 199 СК України, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, будь-яких доказів на спростування доводів позивача про можливість надавати матеріальну допомогу не пред`явлено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;…

Надаючи оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу: договору про надання правової допомоги від 13.05.2024 року, розрахунку суми гонорару, акту виконаних робіт з відомостями про характер послуги як підготовка та складення позовної заяви, кількість часу 10 год., суд звертає увагу на необгрунтовану завищеність вартості таких послуг з огляду на складність справи, фактично виконаний адвокатом обсяг послуг.

Керуючись принципом співмірності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 258-279 ЦПК України, ст.ст. 182, 199, 200 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, починаючи з 16.05.2024 року до 28.02.2025 року, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М. Лєдньов