Провадження № 2-з/752/307/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Тертій К.Б.

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

-стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 03 серпня 2021 року за зареєстрованим №1266 у розмірі 21493149,30 грн. яка складається з суми боргу за позикою в розмірі 11370450 грн. та неустойки за несвоєчасне повернення позики в розмірі 10122699,30 грн.

-стягнути з ОСОБА_2 на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

Разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на:

-квартиру загальною площею №5 34,2 кв.м, житловою площею - 16,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, що на праві власності належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Посилається на те, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до договору позики від 03 серпня 2021 року за зареєстрованим №1266 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг 8053320, 00 грн., що становило в еквіваленті 300000,00 доларів США за встановленим на 03 серпня 2021 року курсом НБУ в розмірі 1 долар США - 26,8444 грн.

У визначений сторонами договору позики строк - 03 серпня 2022 року позичальник позику не повернув.

05 вересня 2023 року відповідачем було повернуто позивачу частину від суми позики грошових коштів, яка становила 987352,20 грн., що в еквіваленті дорівнювало 27000,00 доларів США за курсом НБУ на 05 вересня 2023 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 , за Договором позики, його дружиною ОСОБА_3 , як майновим поручителем, 03 серпня 2021 року було передано ОСОБА_1 домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке має загальну площу 798,8 кв.м., житлову площу - 340,5 кв. м. право особистої приватної власності на яке належить ОСОБА_3 та змельну ділянку, кадастровий номер: 322248400:01:016:0089, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,117 га, право особистої приватної власності на яку належить ОСОБА_3 .

В подальшому за згодою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домоволодіння, що було предметом іпотеки, було поділено на 14 окремих житлових квартир та нежитлове приміщення, за рахунок реалізації яких позичальник та поручитель обіцяли повернути позикодавцю вищезазначену заборгованість.

Станом на 02 грудня 2024 року в іпотеці ОСОБА_1 залишилися п`ять квартир - АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 .

Вартість цих п`ятьох квартир згідно з висновками про вартість об`єкта оцінки складає 10 993 900,00 грн., що за курсом НБУ становить 266 325 доларів США.

Сума заборгованості за Договором позики, за яким строк повернення грошових коштів настав 03 серпня 2022 року, складає гривневий еквівалент 516 042 доларів США.

При цьому, у власності дружини та матері відповідача залишаються дві квартири, які на даний час ще не відчуженні, але оголошення про продаж яких розміщені на сайті ОЛХ - квартира АДРЕСА_8 та квартира АДРЕСА_9 .

Загальна вартість цих двох квартир складає 3 300 482 грн., що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 29 листопада 2024 року становить 79 647,33 доларів США.

Про жодне інше майно, що належить відповідачу та за рахунок якого можна було б забезпечити позов, позивачу не відомо.

Враховуючи майновий характер спору між сторонами, підстави і предмет позову, а також з огляду на небажання ОСОБА_2 добровільно повернути борг, існують реальні підстави вважати, що близькі родичі останнього - дружина та мати - можуть здійснити відчуження чи інші правочини для зміни власника належного їм майна, що призведе до неможливості стягнення з відповідача грошових коштів, або утруднить фактичне виконання рішення суду про таке стягнення, а тому просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі справи вбачається, що предметом позову є стягнення боргу за договором позики від 03 серпня 2021 року у розмірі 21493149,30 грн., яка складається з суми боргу за позикою в розмірі 11370450 грн. та неустойки за несвоєчасне повернення позики в розмірі 10122699,30 грн.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_10 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та квартиру АДРЕСА_9 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд наголошує на тому, що вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з договору Іпотеки укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від від 03.08.2021 року, майно щодо якого позивач просить застосувати заходи забезпечення позову належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, яка не є відповідачем у справі. Інше майно, а саме квартира АДРЕСА_9 , належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 20.07.2023 року, яка не є учасником справи.

Виходячи з зазначеного, з урахуванням оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, а також запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є відповідачами по справі, підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: К.В.Машкевич