Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гончар Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 214/10089/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чухонцева Дар`я Вікторівна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), до ОСОБА_2 , про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2023 року представник позивача, адвокат Чухонцева Д.В. звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внести зміни до актового запису №268 від 14.03.2012 року, складеного Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши по батькові з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України. Прізвище дитини « ОСОБА_6 » залишити без змін; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000, 00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період часу з березня 2011 року по липень 2011 року ОСОБА_1 (далі позивач) та ОСОБА_2 (далі відповідач) проживали однією сім`єю та вели спільний побут. Від їхнього сумісного проживання народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вважає, що відповідач є біологічним батьком дитини, однак відповідач відмовляється визнавати себе батьком дитини. Крім того зазначає, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач перебуває у працездатному віці та зобов`язаний утримувати дитину до досягнення її повноліття. З огляду на зазначені обставини позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Разом з позовною заявою надала клопотання про призначення судової генетичної експертизи.

Ухвалою суду від 22.12.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с. 26-27).

Позивач та її представник правом на участь у судовому засіданні не скористались, від позивача ОСОБА_1 надійшла до суду заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмові пояснення, в яких зазначив, що він дійсно, нетривалий проміжок часу в 2011 році перебував у близьких стосунках з позивачем, проживав з нею однією сім`єю та вони вели спільний побут. Через різні погляди на життя вони припинили фактичні шлюбні відносини. Проте згодом йому стало відомо, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_4 народила дитину ОСОБА_3 , відомості про батька якого записані на підставі ст. 135 СК України. Зазначив, що з часом все більше помічає схожість хлопчика з ним, тому вважає себе біологічним батьком дитини, у зв`язку з чим відмовляється від проведення судової генетичної експертизи, а позовні вимоги в частині визнання його батьком ОСОБА_3 та внесення відповідних змін до його актового запису про народження визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Крім того вказав, що він хоче приймати участь у вихованні сина, матеріальному забезпеченні, фізичному та духовному розвитку, тому не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів в розмірі 5000, 00 грн.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила праву розглянути за її відсутності та увалити рішення на розсуд суду, керуючись чинним законодавством України.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження у справі, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, у тому числі малолітнього ОСОБА_3 , вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження на підставі ч.3 ст.200, ст.206 ЦПК України, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14.03.2012 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №268. Батьком у свідоцтві про народження дитини зазначений ОСОБА_9 (а.с. 14).

Державна реєстрація народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №8 від 05.10.2022 року (а.с. 15-16).

В ході судового розгляду встановлено, що в 2011 року сторони перебували у близьких стосунках, проживали однією сім`єю та вели спільний побут. Вказана обставина не оспорювалась відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного Кодексу України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Статтею 128 СК України, передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Хоча судово-генетична експертиза у цій справі не проведена з огляду на відмову у призначенні такої експертизи відповідачем та визнання відповідачем позовних вимог, на переконання суду походження малолітнього ОСОБА_3 від ОСОБА_2 є встановленим з підтвердженням належними і допустимими доказами, зокрема: сумісне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , визнання відповідачем дитини своєю. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц.

За даних обставин суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в частині визнання ОСОБА_2 біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Щодо похідної позовної вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини, суд виходить з такого.

Згідно ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

П.2.16.4. Розділу ІІ Правил передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Статтею 145 СК України визначено, що прізвище дитини визнається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Як передбачено ч. 5 ст.148 СК України у разі заперечення одним з батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Як зазначила позивач у позові, реєстрація народження дитини відбулась в порядку ст.135 СК України.

Оскільки мова йде про визнання батьком дитини ОСОБА_2 і суд вбачає підстави для цього, слушним буде та відповідатиме інтересам дитини, на думку суду та з огляду на відсутність заперечень з боку матері дитини ОСОБА_1 внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , зазначивши у відомостях про батька « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянство Україна, місце народження - с. Ільїнка, Біляївського району Одеської області, Україна»; змінити по батькові ОСОБА_3 з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». У зв`язку з цим позовні вимоги в цій частині також слід задовольнити.

З огляду на відсутність клопотання позивача про зміну прізвища, імені, дати й місця народження дитини, а також враховуючи, що природне право людини точно знати дату та місце свого народження не повинно порушуватися без ґрунтовних підстав, тому відомості в актовому записі в цій частині підлягають залишенню без змін.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч. 1ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України.

З урахуванням викладеного, принципу найкращого забезпечення інтересів дитини та положень ст.182 СК України, згоду відповідача з розміром аліментів, який позивач просить стягнути на її користь на утримання їх спільної дитини, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині із стягуванням з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 5000, 00 грн. (п`яти тисяч гривень 00 коп.), починаючи стягнення з 15 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (із проведенням щорічної індексації аліментів відповідно до закону, за відсутності домовленості між платником і одержувачем аліментів про інше).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. за пред`явлення немайнової вимоги про визнання батьківства (а.с. 23).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», з огляду на визнання відповідачем позовної вимоги про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду за вказану вимогу, а інші 50 відсотків сплаченого судового збору що складає 536 грн. 80 коп., на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача.

Крім того, згідно ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. за розгляд судом позовної вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 206, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чухонцева Дар`я Вікторівна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), до ОСОБА_2 , про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Внести зміни до актового запису №268 від 14 березня 2012 року, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складеного Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме:

-зазначити такі відомості про батька дитини « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянство Україна, місце народження - с. Ільїнка, Біляївського району Одеської області, Україна;

-змінити по батькові ОСОБА_3 з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Інші відомості в актовому записі про народження дитини залишити без змін.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 5000, 00 грн. (п`яти тисяч гривень 00 коп.), починаючи стягнення з 15 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (із проведенням щорічної індексації аліментів відповідно до закону, за відсутності домовленості між платником і одержувачем аліментів про інше).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави до спеціального Фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: , вул. Магістральна, буд. 25, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Рішення складено та підписано 15 січня 2024 року

Суддя Н.В. Чернова