Справа № 630/6/24
Провадження № 2-о/630/13/24
УХВАЛА

08 січня 2024 року м. Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області Малихін О.О. розглянувши матеріали за заявою адвоката Пацурковської Олени Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Харківський відділ державної РАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить наступне:

встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Олейники Сахновщинського району Харківської області, який зник без вісті 20 жовтня 2023 року, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 25 січня 2021 року до 05 травня 2023 року;

встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Олейники Сахновщинського району Харківської області, відносно доньки ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Люботин Харківського району Харківської області, про що здійснено актовий запис № 39 від 11 березня 2022 року.

В обґрунтування поданої заяви представник ОСОБА_2 вказала, що починаючи з 25 січня 2021 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , і вели спільне господарство за цією адресою до ІНФОРМАЦІЯ_4 . У ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_5 , реєстрації народження якої було здійснено ОСОБА_1 самостійно, відомості про батька дитини буди записані з її слів. Але ОСОБА_3 визнавав себе батьком дитини і чоловіком ОСОБА_1 , хоча і не квапився з реєстрацією відповідних документів. З 06 травня 2023 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу, мужньо виконував військовий обов`язок захисту України, але 20 жовтня 2023 року під час активних бойових дій зник безвісті. Наразі встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту батьківства необхідно заявнику ОСОБА_1 для того, щоб на законних підставах звертатися до уповноважених державних органів (Офісу уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, Територіального центру комплектування та соціальної підтримки, територіальних органів Національної поліції України) для ініціювання питання щодо розшуку ОСОБА_3 як зниклого безвісті, оскільки заяви про розшук зниклих безвісті осіб можуть бути прийняті лише від родичів зниклих безвісті осіб.

Ознайомившись зі змістом заяви, приходжу до висновку, що викладені у ній обставини вказують на існування спору про право.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Правило ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків.

Таким чином, вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу нерозривно пов`язана з необхідністю вирішення цивільного спору, пов`язаного із захистом прав, інтересів та обов`язків заявником, зокрема, права спільної сумісної власності на майно, поділу спільного сумісного майна подружжя тощо.

Це вказує на можливе існування спору між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , що якого можуть бути пред`явлені позовні вимоги, пов`язані із захистом прав та обов`язків заявника і засновані на необхідності встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у певний період часу.

Представник заявника у поданій заяві вказала, що ОСОБА_3 за місцем проходження військової служби вважається зниклим безвісті. Але така обставина не виключає існування спору про право з огляду на положення ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», якою визначено, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Отже до моменту визнання ОСОБА_3 у порядку, визначеному ЦПК України, безвісно відсутнім або до моменту оголошення його померлим не припиняється існування його майнових і немайнових прав.

З цього також випливає відсутність підстав для встановлення факту батьківства у відповідності до ст. 130 СК України, на яку посилається представник заявника ОСОБА_2 , адже право на звернення з такою заявою пов`язано саме зі смертю чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини. У такому разі за відсутності заяви ОСОБА_3 про визнання себе батьком дитини, його батьківство може бути визнано рішенням суду на підставі позову ОСОБА_1 про визнання батьківства. І це знову є таки вказує на існування спору про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що поданій заяві викладені обставини, які можуть вказують на неможливість її розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Представник заявника вказала у заяві, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу необхідне для набуття права звернутися до Офісу уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, Територіального центру комплектування та соціальної підтримки, територіальних органів Національної поліції України із заявою про розшук ОСОБА_3 як зниклого безвісті.

Однак ст. 18 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», передбачено, що заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, подається до відповідного територіального органу Національної поліції України. Заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана родичем такої особи, представником військового формування, органом державної влади, органом місцевого самоврядування, громадським об`єднанням або будь-якою іншою особою, якій стало відомо про зникнення. Заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана Уповноваженим, якщо зазначені в абзаці другому цієї частини особи звернулися до неї з повідомленням про зникнення особи. У заяві про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, зазначається інформація, що може сприяти розшуку такої особи.

У ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 9 Цього ж Закону передбачено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 постанови від 30 січня 2020 року зазначила, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

З огляду на положення наведених вище нормативно-правових актів, вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для встановлення певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням, реалізацією та припиненням, оскільки такі вимоги фактично пов`язані з публічно-правовими відносинами, які виникли між заявником і Офісом уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, Територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, територіальними органами Національної поліції України, або можуть виникнути в найближчому майбутньому уразі звернення до вказаних державних органів із заявою, спрямованою на реалізацію права ініціювання розшуку особи, зниклої безвісті за особливих обставин.

У такому випадку виниклий чи прогнозований спір у сфері публічно-правових відносин між ОСОБА_1 і наведеними вище суб`єктами владних повноважень, пов`язаний із необхідністю встановлення факту проживання із військовослужбовцем ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в справі за заявою адвоката Пацурковської Олени Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Харківський відділ державної РАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення фактів, що мають юридичне значення - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 заяву та роз`яснити, що вона має право подати позовну заяву на загальних підставах.

Повернути заявнику ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений нею по квитанції (код квитанції 9327-6403-6471-6651) від 21 грудня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. О. Малихін

Повний текст ухвали

складений 13 грудня 2024 року.