Дата документу 21.06.2024 Справа № 334/71/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1325/24 Головуючий у 1-й інстанції: Ісаков Д.О.
Є.У.№ 334/71/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Онищенка Е.А.,

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Скользнєва Валерія Владиславівна, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 році ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Зазначав, що сторони перебувають у шлюбі з 01.07.2000, мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю, та повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає окремо.

Вказував, що їх сім`я фактично розпалася у вересні 2021 року з причин остаточного виявлення різних поглядів на сімейне життя та обов`язки. В сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Сторонами припинені будь-які шлюбні стосунки, вони з дружиною не мають і не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного і не створюють єдину сім`ю. Фактично сторони живуть власним окремим життям. Вважаючи примирення та подальше збереження сім`ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намірів зберегти шлюб, оскільки шлюб існує формально.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2024 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 01 липня 2000 року Енергодарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №135

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Скользнєва В.В., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом матеріального права та неповноту, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції формально віднісся до обставин справи, зокрема до її бажання зберегти сім`ю. Зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно не надано строку для примирення. Проігноровано інтереси малолітньої дитини. Звертала увагу на те, що позивач перебуває у складі ЗСУ, а тому суд зобов`язаний був зупинити провадження по справі.

03 червня 2024 року через «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Пеліх Є.І., надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. Зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Вказує, що справа тривалий час перебувала в провадженні суду першої інстанції, відповідачка мала реальну можливість прийняти участь у судовому засіданні, проте регулярно заявляла клопотання про відкладення розгляду справи з різних підстав. Клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 09 квітня 2024 року, в режимі відео конференції відповідачка не заявляла, її інтереси представляв адвокат. Вважає, що відповідачка зловживала процесуальними правами. Позивач дійсно перебуває на службі в ЗСУ, але він наполягав і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторони припинили подружнє життя ще у 2021 році. Інтереси позивача, який проходить службу в ЗСУ, представляє адвокат, отже його процесуальні права не порушені. Позивач наполягає на розірванні шлюбу.

У письмових пояснення , які надійшли до апеляційного суду 30 травня 2024 року, ОСОБА_1 зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Зазначає, що сторони спільно не проживали і не вели спільне господарство з травня 2021 року, ОСОБА_2 зверталася до Енергодарського міського суду із позовом про розірвання шлюбу, який не був розглянутий через окупацію м.Енергодара. З серпня 2022 року він має серйозні стосунки з іншою жінкою. Він не має намір зберегти сім`ю , оскільки втратив почуття любові до відповідачки. Категорично заперечує проти надання будь-яких строків на примирення, проти зупинення провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони одружені з 01 липня 2000 року, шлюб зареєстрований Енергодарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №135.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю, та повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає окремо.

24 січня 2022 р. ОСОБА_2 зверталась до Енергодарського міського суду Запорізької області із позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 27 січня 2022 року у справі №316/146/22 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Проте розгляд справи не відбувся у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України і тимчасовою окупацією м.Енергодара.

Таким чином з вищевикладеного вбачається, що відповідач ще в січні 2022 мала намір розірвати шлюб з ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо.

Позивач наполягав на тому, що збереження сім`ї неможливе, просив строк на примирення не надавати, посилаючись на те, що всі спроби зберегти сім`ю результат не принесли.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, в той час як позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу з відповідачкою. Крім того, вважав відсутніми підстави і для надання сторонам строку для примирення, оскільки в даному випадку матиме місце примушування позивача на подальше перебування протягом строку на примирення з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, на розірванні якого він наполягає, що буде суперечити засадам сімейного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.10,11 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 110 СК України право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Передбачене частиною 1 статті 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (частина 5 статті 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 112 СК України при розірванні шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило в інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Процесуальні права відповідачки судом не були порушені, справа неодноразово відкладалася слуханням за її клопотаннями, в останньому судовому засіданні її інтереси представляла адвокат Скользнєва В.В., клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 09.04.2024, в режимі відео конференції відповідачка суду не заявляла.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про безпідставність ненадання судом першої інстанції часу на примирення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, були предметом розгляду в суді першої інстанції, де суд зазначив, що надання строку на примирення є правом суду, а не його обов`язком.

Суд врахував думку позивача, який наполягав на розірванні шлюбу без надання строку для примирення, прийшов до висновку про недоцільність надання такого строку.

Станом на час розгляду справи судом апеляційної скарги, позивач бажання примиритися не виявив, зважаючи на повідомлення останнього про оскарження відповідачкою рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач перебуває у складі ЗСУ, а тому суд зобов`язаний зупинити провадження по справі, відхиляються, оскільки в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 вказано, що: "22 серпня 2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі № 461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2022 року №2/762 та №2/761. Пунктом 2 частини першої ст.251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан".

Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17.

Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 частини першої ст.251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

Доказів того, що позивач на час подання позову (січня 2024 року), на час розгляду справи, або на даний час перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань у матеріалах справи відсутні.

Крім того, саме позивач подав позов та не заявляв відповідного клопотання про зупинення провадження.

Правових підстав для закриття провадження у даній справі немає.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 інтереси якої представляє адвокат Скользнєва Валерія Владиславівна залишити без задоволення.

Рішення Ленінськогорайонного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2024 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

Е.А. Онищенко