ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 квітня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/3627/23

Головуючий у першій інстанції Роздайбіда О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/561/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс»,

розглянувши у порядку у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2024 року (місце ухвалення м. Бахмач, дата складення повного тексту судового рішення 05.02.2024) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилалось на те, що 20.04.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту (ID заявки на кредит: 3613185), яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://cashberry.com.ua/.

Вказує, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом чи електронного договору - електронним підписом, тому оскільки відповідачем було обрано один із вищеперерахованих варіантів підписання Договору, тим самим підтверджено прийняття умов Кредитного договору № 5 від 20.04.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://cashberry.com.ua/.

Вважає, що відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 5 від 20.04.2021 з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» строком на 21 день та 20.04.2021 відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 10 000 грн. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.

Як зазначає позивач, 05.09.2022 згідно умов Договору факторингу № 556/ФК-22, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за Кредитним договором № 5 від 20.04.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яке, в свою чергу, набуло права вимоги до відповідача.

Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 33968 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн; заборгованість за відсотками становить 23968 грн.

Посилається, що відповідачу було направлено вимоги про сплату заборгованості за вказаним договором, які не були виконані.

В позові ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 5 від 20.04.2021 у розмірі 33968 грн.

Рішенням Бахмацького районного суду від 05.02.2024 позов ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 5 від 20.04.2021 в розмірі 33968 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судовий збір в розмірі 2 684 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Рішення суду обґрунтовано доведеністю факту неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, наявність заборгованості, яку відповідачка не сплатила та не спростувала, що є підставою для стягнення заборгованості на користь позивача.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бахмацького районного суду від 05.02.2024 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс».

За доводами апеляційної скарги при ухваленні рішення судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права; неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи, викладеним у рішенні.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що судом не були враховані правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі № м129/1033/13, Верховного Суду, викладені у постановах від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц, від 03.08.2022 у справі № 156/268/21

Вказує, що всупереч положенням ч. 4 ст. 100 ЦПК України позивач у позовній заяві не вказав про наявність у нього чи іншої особи оригіналів електронних доказів, які були ним подані в паперових копіях, зокрема паперову копію Кредитного Договору №5 від 20.04.2021

Також посилається, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження підписання договору, оскільки до позовної заяви позивачем надано роздруківку певного тексту з назвою «Договір № 5 про надання споживчого кредиту від 20/04/2021», який не підписувався ні звичайним підписом, ні електронним цифровим підписом, ні електронним підписом одноразовим ідентифікатором, як передбачено ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»

Як зазначає заявниця, в матеріалах справи відсутні і не були надані позивачем жодні докази, які б підтверджували факт отримання коштів Відповідачем. Вказує, що ні в договорі, ні в тексті позовної заяви не вказано номер банківського рахунку та установу банку куди було перераховано кредитні кошти, а також не вказано з якого рахунку і з якої установи банку було здійснено перерахування.

Також посилається, що згідно ЗУ «Про авторське право і суміжні права» позивач мав дати гіперпосилання на веб-сторінку відповідача на веб-сайті https: //cachberrv.com.ua та надати докази, що дана веб-сторінка була створена саме відповідачем та в подальшому використана для створення «кабінету», але такі докази не були надані. Також Позивач не надав доказів щодо того, що власником веб-сайту www.cachbern.com.ua є саме третя особа - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс».

За доводами скарги, суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги, що вказані в договорі і позовній заяві номер телефону та адреса електронної пошти належать їй - ОСОБА_1 , оскільки вона працює вчителем, тому її персональні дані: прізвище, ім`я, по-батькові, адреса місця проживання тощо відомі необмеженому колу осіб і можуть бути легко використані будь-якими недобросовісними особами.

Заявниця стверджує, що судом було розглянуто і прийнято всі викладені у відповіді на відзив аргументи, проте суд першої інстанції не з`ясував чи отримувала вона відповідь на відзив до дати засідання суду та чи було надано заперечення на відповідь, право на подання якого гарантовано ст. 174, 180 ЦПК України.

Крім того, заявниця вказує, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було прийняте у судовому засіданні 05.02.2024, про яке вона не була повідомлена відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, в той час як заяву про розгляд справи за її відсутності було подано щодо засідання, яке мало бути проведено 15.01.2024, а про судове засідання 05.02.2024 вона не була повідомлена належним чином.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи.

У відзиві на апеляційну скаргу директор ТОВ «Діджи Фінанс» ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Бахмацького районного суду від 05.02.2024 залишити без змін. В обґрунтування посилається, що відповідно до положень Закону України «Про споживче користування», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами даного правочину, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету Кредитний договір між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та Відповідачем не був би укладений, тому вважає, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи Відповідача у цій частині. Зазначає, що в силу положень ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не спростований факт укладення кредитного договору. На переконання заявника, доводи відповідачки про те, що у Кредитному договорі відсутній електронний цифровий підпис спростовуються наданою ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» хронологією вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 100036/3/85 від 20.04.2021, інформацією з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» про надсилання відповідачем смс-повідомлення на номер відповідачки та інформацією з електронного фаилу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину. Також зазначає, що як доказ перерахування кредитних коштів відповідачці суду було надано копію витягу з інформаційного листа АТ «ПУМБ», в рамках співпраці з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за договором про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток від 01.10.2021 №095/02. щодо проведення транзакції, в якості первинного документу, що підтверджує надання кредитних коштів та отримання таких відповідачкою. Заявник не погоджується з твердження ОСОБА_1 про неотримання нею відповіді на відзив, оскільки 29.01.2024 представником ТОВ «Діджи Фінанс» було направлено засобами поштового зв`язку відповідь на відзив на адресу відповідачки і згідно Витягу з сайту Укрпошти вона його не отримала. Що стосується доводів скарги щодо неповідомлення про судове засідання 05.02.2024, заявник посилається на те, що подана відповідачкою заява про розгляд справи за її відсутності та не визнання позову від 10.01.2024 стосувалась не тільки судового засідання, яке відбулось 15.01.2024, а й всіх наступних.

Відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» до суду подано не було.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги відзиву на апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 20.04.2021 ОСОБА_1 прийняла оферту ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» щодо укладення кредитного договору № 5 від 20.04.2021, за умовами якого Кредитодавець (ТОВ «ФК «Інвест Фінанс») зобов`язується надати Позичальникові ( ОСОБА_1 ) кредит на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором (а.с. 11-12).

За умовами договору, сума, на який надається кредит 10000 грн, строк надання кредиту 21 календарний день, процентна ставка 1.14% в день, річний розмір процентної ставки 416.1 % , а також погоджено графік розрахунків (а.с. 5-10).

Згідно п. 2.1 кошти кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Кредитодавця з метою отримання кредиту.

Також судом встановлено, що Позичальником договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 10).

Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії № 5 від 20.04.2021, за період з 20.04.2021 по 05.09.2022 заборгованість ОСОБА_1 складає 33968 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000 грн, заборгованість за відсотками 23968 грн (а.с. 13 - 16).

Судом також встановлено, що 05.09.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» був укладений договір факторингу № 556/ФК-22, за умовами якого клієнт відступив факторові за відповідну плату права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, зокрема і по кредитному договору № 5 від 20.04.2021 (а.с. 19-23). Згідно копій долучених платіжних інструкцій, Фактор сплатив Клієнту суму фінансування за таке відступлення (а.с. 24).

За матеріалами справи, 05.09.2022 ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» направило письмове повідомлення ОСОБА_1 про те, що право вимоги за заборгованістю відповідача та його персональні дані відступлено новому кредитору - ТОВ «Діджи Фінанс» та вказані нові реквізити для перерахування суми боргу (а.с. 17).

12.12.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» направило письмову вимогу ОСОБА_1 про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 5 від 20.04.2021, згідно якої на правах нового кредитора вимагає від відповідача належного виконання умов кредитного договору та погашення існуючої заборгованості в розмірі 33968 грн в добровільному порядку в строк до 30.01.2023 (а.с. 18).

Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, ОСОБА_1 включено до боржників за вказаним договором, а саме за кредитним договором № 5 від 20.04.2021, сума заборгованості за тілом складає 10000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 23968 грн, сума заборгованості разом - 33968 грн (а.с. 25).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доведеним є факт неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, наявність заборгованості, яку відповідачка не сплатила та не спростувала, що є підставою для стягнення заборгованості на користь позивача.

З висновком суду щодо задоволення позовних вимог погоджується суд апеляційної інстанції, проте помилковим є висновок суду щодо стягнення заборгованості за процентами понад строк дії договору, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 20.04.021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс»» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 5 в електронній формі і який підписаний відповідачем шляхом використання одноразового пароля, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

У вказаному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки.

Кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався відповідачкою. ОСОБА_1 не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних і допустимих документальних доказів на спростування факту укладення договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс».

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення кредитного договору, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки за нормами ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

З врахуванням викладеного, обґрунтованими є доводи відзиву, що кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами даного правочину, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомленнн, без здійснення входу на сайт ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету Кредитний договір між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та Відповідачем не був би укладений, тому вважає, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи Відповідача у цій частині.

Доводи відповідачки про те, що у Кредитному договорі відсутній електронний цифровий підпис спростовуються наданою ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» хронологією вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 100036/3/85 від 20.04.2021, інформацією з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» про надсилання відповідачем смс-повідомлення на номер відповідачки та інформацією з електронного фаилу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину.

Необгрунтованими є твердження в апеляційній скарзі про те, що позивачем не надано будь-яких підтверджуючих доказів перерахування позивачем грошових коштів на його картковий рахунок, враховуючи наступне.

Так, згідно договору позики встановлено, що позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок позичальника, пунктом 2.1. кредитного договору від 20.04.2021 передбачено, що кошти кредиту надаються в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником з метою отримання кредиту. Факт перерахування коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується листом АТ «ПУМБ» (а.с. 94-95).

Відповідачкою не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.

Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідачка не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Відповідачка, в обґрунтування своїх заперечень та доводів щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції, указувала на те, що позивачем не доведено факту отримання ним кредитних коштів та факту зарахування їх на поточний рахунок позичальника, однак, наголошуючи на відсутності доказів отримання нею коштів, які за умовами договорів переховувались в безготівковій формі на платіжну банківську картку № НОМЕР_1 , не надала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на її рахунок, враховуючи, що ТОВ «Діджи Фінанс» не є первісним кредитором та не є банківською установою.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачені в договорах строки грошові кошти (кредиту) та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попередньому кредитору.

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 не зверталась до позивача із письмовою заявою про припинення дії договору ні до первісного кредитора, ні до його правонаступника.

Не обґрунтованими також є доводи скарги про те, що персональні дані відповідачки: прізвище, ім`я, по-батькові, адреса місця проживання тощо відомі необмеженому колу осіб і можуть бути легко використані будь-якими недобросовісними особами, враховуючи, відповідачкою ОСОБА_1 не надано доказів її звернення до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій щодо укладення кредитного договору недобросовісними особами.

Спростовуються матеріалами справи, і доводи скарги про розгляд справи 05.02.2024 без належного повідомлення заявниці, оскільки в матеріалах справи міститься розписка про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 05.02.2024 в телефонному режимі за номером телефону, вказаний нею у відзиві на позов (а.с. 100).

Посилання заявниці на неотримання нею відповіді на відзив апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідь на відзив була подана ТОВ «Діджи Фінанс» 29.01.2024 і згідно трекінгу відстеження з офіційного сайту АТ «Укрпошта» 29.01.2024 було надіслано ОСОБА_1 поштовою кореспонденцією, проте було повернуто без вручення із зазначенням причини «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 139).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом.

Разом з тим, дійшовши правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Так, пред`являючи вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 5 від 20.04.2021, ТОВ «Діджи Фінанс» просило, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками у розмірі 23968 грн.

Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу ТОВ «Діджи Фінанс»» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33968 грн з яких: 10000 грн заборгованість за тілом; 23968 грн заборгованість за відсотками (а.с. 25).

Згідно з пунктом 3.1. Договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги у відповідній частині (у тому числі, їх розмір і порядок нарахування), суд першої інстанції посилаючись на умови Кредитного договору та Договору факторингу, не врахував, що за умовами п. 1.3 цього кредитного договору строк кредиту складає 21 день. Дата повернення кредиту вказується у графіку платежів, що є додатком №1 до Договору. Строк кредиту може бути продовжено в порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 Договору.

Аналогічні умови щодо строку кредитування строком на 21 день визначені в розділі 3 «Умови договору кредиту» в пропозиції укласти електронний договір (оферта), яка підписана електронним підписом кредитодавця та споживача ОСОБА_1 (а.с. 11-12).

Відповідно до розділу «Терміни та визначення в договорі» кредитного договору від 20.04.2021 процентна ставка розрахована відповідно до Програми Лояльності (з урахуванням знижки, що надається за протоколом), та яка становить 1,14% за кожен день користування кредитом.

Пунктом 1.4. Договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою. Зазначена процентна ставка нараховується: в межах строку кредиту, передбаченого п. 1.3 цього Договору; в межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до цього Договору із урахуванням Програми лояльності. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.3. цього Договору, без укладення відповідної угоди про продовження строку кредиту, особливі умови, встановлені для Позичальника промокодом за Програмою лояльності, втрачають силу, застосовується Базова процентна ставка, а нараховані проценти за весь строк користування кредитом підлягають перерахуванню за Базовою процентною ставкою.

В пункті 3.1, розділу 3 Договору про надання споживчого кредиту, регламентовано «Порядок обчислення (нарахування) процентів та порядок зміни процентів», яким передбачено здійснення нарахування процентів на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, тобто метод «факт/факт».

Як зазначено в пункті 3.2 Договору до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.3 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до п. 4.2 цього Договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.

Із змісту укладеного між сторонами кредитного договору та Додатку № 1 до нього убачається, що строк кредитування встановлено 21 день, тобто до 11.05.2021 і за спливом цього строку позичальник зобов`язався повернути кредит в загальному розмірі 12394 грн, з яких: 10000 грн тіло кредиту, 2394 грн - проценти за користування кредитом.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п.1.3. цього Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження в порядку визначеному п.п. 4.2. (п.п. 4.2.1.-4.2.3) цього Договору.

У п.п. 4.2.1.- 4.2.3. Договору узгоджено, що споживач має право порушувати питання про продовження строку дії договору шляхом здійснення відповідного платежу та вчинення повідомлення кредитодавцю (надсилання повідомлення з використанням сервісу, що розміщений на Веб-сайті).

Підпунктом 4.2.2. кредитного договору встановлено, що Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді акцептувати пропозицію (оферту) позичальника про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Позичальнику текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені Позичальником Товариству в Особистому кабінеті/зазначені в цьому Договорі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не врахував, що відповідна умова, передбачена п. 1.3. Договору, не передбачає механізму нарахування процентів поза межами дії строку кредитування.

Крім того, апеляційний суд враховує, що згідно п. 1.7. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору складає за ставкою 12394 грн.

Матеріали цивільної справи не містять належних доказів пролонгації сторонами строку дії кредитного договору відповідно до умов 4.1.- 4.2. договору № 5 від 20.04.2021.

За встановлених обставин, розмір заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами по договору № 5 від 20.04.2021 з врахуванням його умов щодо розміру відсотків за користування кредитом має складати 2394 грн (10000х416,1%х21 день:365:100), а не 23968 грн, як помилково стягнуто судом, а тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсотках за кредитним договором № 5 від 20.04.2021 підлягає зміні із визначенням до стягнення суми відсотків 2394 грн.

За викладених вище підстав, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині не ґрунтується на вимогах закону і матеріалах справи та підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом шляхом зменшення з 23968 грн 2394 грн. Тому враховуючи викладене, підлягає зменшенню загальний розмір стягнутої заборгованості за кредитним договором з 33968 грн до 12394 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» на суму 12394 грн (12394 грн від 33968 грн становить 36,5 %), слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судового збору, зменшивши суму з 2684 грн до 979,66 грн ((2684 грн х 36,5 % :100%) та зменшивши розмір стягнутих витрат на правову допомогу з 3000 грн до 1095 грн.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню на суму 21574 грн, тобто на 63,5 %, у матеріалах справи наявні належні докази понесення відповідачкою витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи (а.с. 119), то відповідно з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2556,51 грн (4026 грн х 63,5%) за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376, ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2024 року змінити в частині стягнення розміру заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», зменшивши суму стягнення з 33968 грн до 12394 грн та розміру стягнутих судових витрат, зменшивши суму судового збору з 2684 грн до 979,66 грн, суму витрат на професійну правничу допомогу з 3000 грн до 1095 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (вул. Київська, 243 А, а/с 897, м. Бровари, Київська область, 07405, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 2556,51 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 05.04.2024.

Головуючий Судді :