Провадження № 22-ц/802/1171/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду першої інстанції перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

17.09.2024 року від представника третьої особи надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2024 року постановлено зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

В апеляційній скарзі позивач, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказала, що довідка, яка була подана представником третьої особи є неналежним доказом перебування сторони у Збройних Силах України, а тому зупинення провадження в даній справі відбулось з порушенням норм ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки позивачем оскаржується ухвала суду про зупинення провадження у справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 18 грудня 2024 року тобто, дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі, а тому провадження по справі необхідно зупинити до припинення його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Такий висновок суду ґрунтується на законі.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у даній цивільній справі, з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції встановив, що згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2024 року № 4457, солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , з 20 серпня 2024 року по теперішній час.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України).

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.

Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, наразі воєнний стан продовжено до 5:30 07 лютого 2025 року, тобто на 90 днів від 10 листопада 2024 року, відповідно до Закон України від 29.10.2024 № 4024-IX.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389- III (далі - Закон № 389-VIII).

Статтею 16 Закону № 389-VIII визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно частиною першою статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06 грудня 1991 року № 1934-XII (далі - Закон № 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Установивши, що надані третьою особою докази, а саме: довідка військової частини від 05 вересня 2024 року № 4457 підтверджує, що відповідач перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка входить до складу Збройних Сил України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зупинення апеляційного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що інтереси відповідача в межах розгляду даної цивільної справи, не представлені професійним адвокатом, що в свою чергу свідчитиме про порушення прав та інтересів ОСОБА_2 , який у зв`язку з його мобілізацією позбавлений можливості участі в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, матеріали справи не містять належних доказів для зупинення апеляційного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України фактично зводяться до незгоди позивача зі встановленими судом першої інстанції обставинами справи та здійсненою ним оцінкою доказів.

Безпідставними є твердження апеляційної скарги про те, що довідка військової частини від 05 вересня 2024 року № 4457 не є належним доказом, оскільки подана представником третьої особи. Як вбачається з відмітки довідка відповідає оригіналу, що засвідчено підписом головного спеціаліста, юриста С. Перій, яка є працівником Служби у справі дітей Луцької міської ради. Позивачем не подано беззаперечних доказів того, що відповідач на даний час не перебуває на військовій службі.

Окрім того в матеріалах справи є клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі, з підстав того, що відповідач перебуває на військовій службі, Служба у справах дітей не може провести обстеження умов проживання останнього та з`ясувати думку ОСОБА_2 щодо позбавлення його батьківських прав ( а.с. 38).

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», далі Закон).

Зважаючи на зміст позовних вимог та вік спільного сторін сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого ОСОБА_1 просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , розгляд справи за відсутності батька дитини та без мотивованого висновку органу опіки та піклування, не сприятиме найкращим інтересам неповнолітньої дитини , що є неприпустимим.

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, ОСОБА_1 не позбавлена права ініціювати питання про поновлення провадження шляхом подання до суду відповідного клопотання.

Згідно з приписами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин справи, переоцінки доказів, які були предметом судового розгляду і яким суд надав правильну правову оцінку, а тому не слугують підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 268, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: