Справа № 502/30/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом в якому вказує, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 24.01.2021 з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною віку повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час відповідач перебуває у лавах Збройних Сил України та має добрий заробіток, відтак матеріальне становище його покращилось. Крім того, донька потребує лікування у зв`язку зі станом здоров`я. Просить суд винести рішення яким збільшити розмір аліментів які стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки до розміру 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, у поданій заяві просила розглянути справу без її участі, на позові наполягала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, у позові просив відмовити з підстав його необґрунтованості посилаючись на ту обставину, що позивачкою не доведено жодної обставини на яку вона посилається в позові та не надано жодного доказу його обгрунтованосі, зокрема покращення матеріального становища відповідача. Щодо твердження позивачки з приводу її звернення до відповідача щодо сплати більшого розміру аліментів, оскільки донька потребує медичного обстеження, відповідач заперечує та вказує, що це не відповідає дійсності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України).

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

З письмових матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі який розірвано рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 24.02.2021.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 24 січня 2019 року у справі № 502/1046/16-ц з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 06.05.2016 і до досягнення дитиною віку повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачкою, що вбачається з витягу №01-04/2020 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

Відповідно до висновку діагностичного центру «Юж-Укрмедтех» від 25.09.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендовано МР-контроль в динаміці у зв`язку з поодиноким вогнищем на рівні базальних гангліїв ліворуч, можливо, резидуального характеру.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік, прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі з 1 січня 3196 гривень.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду з 1500 грн, але неменше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до 1/4 частки від заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, посилаючись на те, що відповідач перебуває у лавах ЗСУ та має добрий заробіток та донька потребує лікування та постійного обстеження, проте відповідач на прохання позивачки платити більший розмір аліментів не реагує.

Статтею 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184,192 СК України.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Отже, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України, суд дійшов висновку, що позивачка, наполягаючи на наявності підстав для зміни розміру аліментів, їх збільшення шляхом зміни способу стягнення, належних та допустимих доказів їх існування не надала.

З наявних в матеріалах справи доказів не можливо дійти висновку, що матеріальний стан платника аліментів поліпшився, а посилання у позові лише на ту обставину, що відповідач перебуває у лавах ЗСУ не є достатнім доказом поліпшення матеріального становища.

Водночас слід також зазначити, що сам по собі висновок діагностичного центру з проведення комп`ютерної томографії дитини з певними подальшими рекомендаціями без інших медичних документів, зокрема амбулаторної картки пацієнта із зазначенням діагнозу та призначення відповідного лікування фахівцем, який проводить лікування, направлення такого фахівця на відповідні обстеження, тощо, не може слугувати як достатній доказ, оскільки лише сукупність таких доказів дасть можливість дійти висновку про наявність чи відсутність певних обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач у відзиві також спростовує твердження позивачки з приводу її звернення до нього щодо сплати аліментів у більшому розмірі, оскільки донька потребує лікування та додаткових витрат на це.

Отже, враховуючи викладене, вимоги позивачки щодо збільшення розміру аліментів встановлених рішенням суду від 24.01.2021 з 1500 грн, але неменше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до 1/4 частки від заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, є необґрунтованими та підстави, на які посилається позивачка у позові, не доведеними, а відтак позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», віднести їх за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-182, 184,191, 192 СК України, ст..ст.13,76,81,141,263-265, 280ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков