Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2024 Справа №607/1273/24 Провадження №2/607/1142/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах яких діє адвокат Костова Наталія Зіновіївна до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Костова Н.З. звернулись до суду з позовом до відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що вони зареєстровані та проживають в житловому будинку АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав до колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 були 4 особи, зокрема голова двору - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Відтак кожному із членів колишнього колгоспного двору, належало на праві спільної власності по 1/4 вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , спадкоємцем за законом, якої був її син ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, однак за життя своїх спадкових прав на майно належним чином не зареєстрував. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 після смерті, якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на відповідну частку вищевказаного житлового будинку. Спадкоємцями, що прийняли спадщину після його смерті є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , однак їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на відповідні частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 нотаріусом було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок. За вказаних обставин, просять позов задовольнити та визнати за кожним із них право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2024 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 06.03.2024 постановленою в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явились, однак їх представник, адвокат Костова Н.З. подала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивачів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. Щодо заявлених позовних вимог покладається на думку суду.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі та витребувану судом, у ході підготовчого провадження, копію спадкової справи № 94/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер актового запису 337, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції.

ОСОБА_4 , 1940 року народження 13.06.1964 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , 1945 року народження, про що Лозівською сільською радою Збаразького району Тернопільської області складено актовий запис №17 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Стегниківці Збаразького району Тернопільської області та його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 20.06.1965 Лозівською сільською Радою Збаразького району Тернопільської області.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 18.06.1968 Лозівською сільською Радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

Згідно з виписки із погосподарської книги №158 від 10.11.2023, членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 в АДРЕСА_1 були: ОСОБА_1 , 1945 року народження - голова двору, ОСОБА_4 , 1940 року народження (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - чоловік, ОСОБА_5 , 1910 року народження (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - мати, ОСОБА_3 , 1968 року народження - син. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,25 га не приватизована.

Відповідно до інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №260 від 27.03.2023 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро, по обліку бюро житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Як вбачається з інформаційної довідки №259 від 27.03.2023 виданої Тернопільським районним розрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01.01.2013 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого Тернопільською районною радою 31.07.1989 на підставі рішення виконкому №175 від 25.07.1989 та записано 31.07.1989 в реєстрову книгу №1 за реєстровим №89.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Івачів Долішній, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим повторно 09.03.2023 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно довідки про останнє місце проживання померлого №69, виданої Байковецькою сільською радою, на день смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за вказаною адресою також були зареєстровані ОСОБА_1 (невістка), ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 (внук), ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 (син), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 08.09.2006 Стегниківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стегниківці.

Відповідно до довідки про останнє місце проживання померлого №70, виданої Байковецькою сільською радою, на день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вказаною адресою також були зареєстровані ОСОБА_1 (дружина), ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 (син), ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 (син), ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71802640 від 15.03.2023, Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу за №70393061, після смерті - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів спадкової справи за №70393061 вбачається, що 15.03.2023 та 31.10.2023 ОСОБА_1 звернулась від свого імені, а також від імені та в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявами №207 та №987 про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на відповідні частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №2888/02-31 від 31.10.2023 державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю., відмовлено ОСОБА_1 , що діє від свого імені і від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі довіреності у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, на частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , частка якого належала йому особисто та який прийняв спадщину після смерті своєї мами ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не оформив свої спадкових прав, з підстав відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок та державної реєстрації.

Суд звернув увагу на розбіжність написання імені ОСОБА_7 у поданих суду документах, разом з тим такі розбіжності розцінюються судом, як описка посадової особи, яка видавала відповідні документи, при цьому факт родинних відносин між померлим ОСОБА_4 та померлою ОСОБА_5 , а також позивачами у справі, не ставився під сумнів нотаріусом при формуванні матеріалів спадкової справи, не оспорюється відповідачем у справі, а відтак на думку суду вважається доведеним.

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлений 27.03.2023 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 , побудований у 1987 році.

Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УPCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Враховуючи вищенаведене житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав кожному з членів колгоспного двору - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в рівних частках по 1/4 частці.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відтак, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина в тому числі і на належну їй 1/4 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , із відповідною часткою господарських будівель та споруд.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Враховуючи дату смерті ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 527 ЦК УРСР 1963, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 був її син ОСОБА_4 .

Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР 1963, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №71800876 від 15.03.2023.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_4 прийняв спадщину, після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що постійно проживав з спадкодавицею на момент смерті, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, в тому числі 1/4 часткою житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належала його матері, проте не оформив своїх спадкових прав та не отримав свідоцтво про право на спадщину.

Відтак, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка належала йому як колишньому члену колгоспного двору та на 1/4 частку житлового будинку, яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_1 , та сини ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та прийняли спадщину, як такі що постійно проживали з спадкодавцем на момент його смерті.

За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 557/1209/16-ц, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18.

Так само у листі Вищого господарського суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що до 2004 року нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

У п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30.12.2004) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Згідно з п. 84 постанови документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.09.1992.

Також відповідно до п. 42 вказаного вище Порядку документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Системний аналіз зазначених вище положень свідчить про те, що до 05.08.1992 законодавець не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на той час, не пов`язувало виникнення права власності на житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами з державною реєстрацією такого права. Відтак, її відсутність не свідчить про відсутність права власності, а правові засади прийняті в експлуатацію об`єктів, побудованих до 05.08.1992 року, відсутні.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна і містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

27.03.2023 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , згідно якого останній побудований у 1987 році, а відтак у відповідності до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна цей будинок не є самочинним будівництвом і не потребує введення в експлуатацію.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Таким чином судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняли спадщину після смерті останнього, однак позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, як і підтвердити своє право власності на успадковане нерухоме майно, зокрема спірний житловий будинок, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок.

Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що спадкові права позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як спадкоємців майна померлого члена колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за кожним із них права власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах яких діє адвокат Костова Наталія Зіновіївна до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 04.04.2024.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивачів: адвокат Костова Наталія Зіновіївна, свідоцтво № НОМЕР_9 , адреса: вул. Замкова, 14, оф. 234, м. Тернопіль.

Відповідач: Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, адреса місця знаходження: вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці Тернопільський район Тернопільська область, 47711.

Головуючий суддяН. Р. Кунець