Постанова

Іменем України

17 грудня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/18903/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 27 вересня 2024 року

в складі судді Ярмола О. Я.

у цивільній справі №357/7006/24 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

за позовом заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради Київської області

до ОСОБА_1

третя особа - ОСОБА_2 ,

про витребування земельної ділянки

У С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

В травні 2024 року заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, в якому просив витребувати на користь держави земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0088, площею 0,1 га, що розташована по АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Білоцерківської міської ради від 29.11.2018 №3058-60-VII затверджено детальний план території сектору №16 міста Біла Церква, обмежено АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . Вивченням даних кадастрової карти, співставлення їх з викопіюванням з вищевказаного Детального плану території, на якій розміщено земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0088, встановлено, що вона накладається на землі загального користування. Окружною прокуратурою до Білоцерківської міської ради направлено лист №50-242вих23 від 10.01.2023 щодо виготовлення картографічних матеріалів, на яких відображено спірну земельну ділянку із зазначенням інформації про її накладення на житлові вулиці та проїзди, одночасно зазначивши площу такої накладки. Згідно з інформацією Білоцерківської міської ради №173/01-14 від 20.01.2023 земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0088 накладається на землі загального користування, а саме: дорогу між АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 .

Також в обґрунтування позову зазначено, що прокуратурою встановлено, що рішенням сесії Білоцерківської міської ради №3511-67-VII від 28.02.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки комунальної власності у власність громадянину ОСОБА_2 » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква, кадастровий номер :04:002:0088. В подальшому ОСОБА_3 відчужив вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.05.2023.

Позивач вважав, що рішення сесії Білоцерківської міської ради №3511-67-VII від 28.02.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки комунальної власності у власність громадянину ОСОБА_2 » прийнято всупереч інтересів територіальної громади міста, а також з порушенням вимог ст. 12, 38, 39, 50, 51, 52, 83, 122 Земельного кодексу України. Надання спірної земельної ділянки у власність з порушенням вимог законодавства набуло значного суспільного резонансу в межах м. Біла Церква через можливе позбавлення права вільного доступу громадян до вказаної території, що розташована поруч з р. Рось, де громадяни проводять своє дозвілля. Питання незаконного виділення, зокрема спірної земельної ділянки, неодноразово висвітлювалося в місцевих засобах інформації, на особистих сторінках громадських активістів в соціальних мережах.

Позивач вказував, що за таких обставин спірна земельна ділянка має бути витребувана з незаконного володіння відповідача на користь держави відповідно до ст. 16, 387 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України, ст. 26, 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів, на підтвердження тверджень позивача щодо накладання спірної земельної ділянки на землі загального користування (дорогу).

Суд зауважив, що позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу того, що Рішенням №3511-67-VII від 28.02.2019 про передачу земельної ділянки комунальної власності у власність громадянину ОСОБА_2 було здійснено розпорядження землями загального користування. Висновок прокурора, здійснений при аналізі викопіювання з детального плану території сектору №16 міста Біла Церква не є належним доказом в підтвердження стверджуваного позивачем факту накладення спірної земельної ділянки на землі загального користування.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

4. Аргументи учасників справи

4.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою та не надав будь-якої оцінки інформації Білоцерківської міської ради від 20.01.2023 з долученим викопіюванням з детального плану території сектору № НОМЕР_1 , згідно якої спірна земельна ділянка накладається на землі загального користування, а саме дорогу між вул. Проектною №1 та АДРЕСА_1 .

Додав, що в оскаржуваному рішенні суд встановив обставини того, що спірна земельна ділянка розташована в зоні зелених насаджень загального користування, що також не підтверджує її місцезнаходження в зоні садибної житлової забудови.

Зазначав, що суд не врахував того, що факт накладення спірної земельної ділянки не спростовано відповідачем.

4.2 Аргументи інших учасників справи

Білоцерківська міська рада Київської області подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що прокурором не надано належних доказів того, що спірна земельна ділянка накладається на землі загального користування. Також в обґрунтування відзиву вказувала, що із схематичного зображення детального плану м. Біла Церква, обмеженого просп. Князя Володимира, річкою Протока, річкою Рось та вул. Заярська, на яке посилається прокурор в обґрунтування своїх вимог, можна лише встановити розташування спірної земельної ділянки, тоді як відсутні будь-які відомості, що ця земельна ділянка накладається на землі загального користування.

Також відповідач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на те, що надане прокурором викопіювання з детального плану території не може вважатися належним та допустимим доказом накладення земельної ділянки, яку він придбав у ОСОБА_2 , на землі загального користування (території вулиць та доріг), так як останні обмежені червоними лініями, і не межують із його ділянкою з тої сторони де вона начебто накладається на дорогу.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та того ж дня витребувано матеріали справи.

26 листопада 2024 року справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року відкрито провадження у справі.

6. Позиція сторін та учасників справи у судовому засіданні.

Представник скаржника Київської обласної прокуратури - Батюк І. В. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача Білоцерківської міської ради - Корнієнко І. М. у судовому засіданні, у режимі відеоконференцзв`язку, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач - ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Третя особа - ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 та третьої особи - ОСОБА_2 .

7. Позиція Київського апеляційного суду

Колегія суддів дослідила матеріали справи, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника та представника позивача, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

8. Фактичні обставини справи

Судом установлено, що рішенням Білоцерківської міської ради від 03.11.2016 №319-18-VІІ було затверджено Генеральний план міста Біла Церква.

Встановлено, що Рішенням Білоцерківської міської ради від 29.11.2018 №3058-60-VII затверджено Детальний план території сектору №16 міста Біла Церква, обмеженого просп. Князя Володимира, річкою Протока, річкою Рось та вул. Заярська.

Судом також установлено, що рішенням сесії Білоцерківської міської ради №3511-67-VII від 28.02.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки комунальної власності у власність громадянину ОСОБА_2 » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 з цільовим призначенням 02.01. «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква, кадастровий номер :04:002:0088 (а. с. 22).

Установлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0088 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.05.2023, укладеного з ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Кушнір Н. Б. (а. с. 20-21).

9. Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Згідно ч. 1 ст. 10, ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси…

Прокурор, обґрунтовуючи вимоги за даним позовом, посилався на норми ст. 387 ЦК України.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у визначених у законі випадках (частина перша статті 388 ЦК України).

Згідно ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (абзац перший частини першої статті 116 ЗК України).

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (пункти «а» та «б» частини першої статті 12 ЗК України).

До земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування (стаття 38 ЗК України).

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм (стаття 39 ЗК України).

За змістом наведених приписів Білоцерківська міська рада мала повноваження щодо розпорядження тими земельними ділянками, які належали до земель комунальної власності у межах відповідного населеного пункту (території міста Біла Церква).

Межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проєктами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць. Проєкти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів (частини перша та друга статті 173 ЗК України).

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним або юридичним особам для містобудівних потреб допускається за умови, що відповідні земельні ділянки розташовані в межах території, щодо якої затверджено принаймні один із таких видів містобудівної документації на місцевому рівні:

комплексний план, складовою частиною якого є план зонування території; генеральний план населеного пункту, складовою якого є план зонування території; план зонування території як окремий вид містобудівної документації на місцевому рівні, затверджений до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель"; детальний план території.

Обмеження щодо передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним або юридичним особам, визначені цією частиною, не поширюються на випадки: розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи; приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону; надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; надання земельної ділянки для розміщення технічних засобів та/або споруд електронних комунікацій, лінійних об`єктів енергетичної та транспортної інфраструктури (доріг, мостів, естакад); буріння, влаштування (облаштування) та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів; будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об`єктів; будівництва, експлуатації окремо розташованих захисних споруд цивільного захисту.

Передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у випадках, визначених абзацами сьомим - тринадцятим цієї частини, за відсутності принаймні одного виду містобудівної документації, визначеного абзацами другим - п`ятим цієї частини, не допускається, якщо земельна ділянка: розташована в межах зелених зон населених пунктів, внутрішньоквартальних територій (територій міжрайонного озеленення, елементів благоустрою, спортивних майданчиків, майданчиків відпочинку та соціального обслуговування населення); віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, рекреаційного призначення (крім земельних ділянок для дачного будівництва), лісогосподарського призначення.

Відтак, положення вищезазначеної норми Закону допускають можливість передачі земельної ділянки у власність принаймні за наявності одного з видів містобудівної документації на місцевому рівні.

Як було зазначено вище, Білоцерківська міська рада 29.11.2018 року своїм рішенням №3058-60- VІІ затвердила Детальний план території м. Біла Церква обмеженого проспектом Князя Володимира, річкою Протока, річкою Рось та вул. Заярська. Вказане рішення є чинним.

Згідно ч. 1, п. 2-4 ч. 4 ст. 19 Закону детальний план території деталізує положення генерального плану населеного пункту або комплексного плану та визначає планувальну організацію і розвиток частини території населеного пункту або території за його межами без зміни функціонального призначення цієї території.

Детальний план території розробляється за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради з метою визначення планувальної організації, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Детальні плани територій одночасно з їх затвердженням стають невід`ємними складовими генерального плану населеного пункту та/або комплексного плану.

Детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) у межах визначеного комплексним планом, генеральним планом населеного пункту функціонального призначення режим та параметри забудови території, розподіл територій згідно з будівельними нормами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території;

Таким чином, згідно Детального плану території м. Біла Церква земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0088 розташована в «зоні садибної житлової забудови».

Як було зазначено в позовній заяві, що за результатами опрацювання публікації під назвою «Гідроекологічний стан басейну річки Рось», розміщеної у соціальній мережі «Facebook» щодо незаконного виділення громадянам земельних ділянок під забудову в межах прибережної захисної смуги, прокурором було виявлено можливе порушення вимог земельного законодавства та Білоцерківською окружною прокуратурою порушено кримінальне провадження.

Колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду, що даний позов подано до суду не через протиправну передачу первісному набувачу ОСОБА_2 земельної ділянки прибережної захисної смуги, а в зв`язку з припущенням про накладення земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0088 на землі загального користування.

Так, прокурору Білоцерківської окружної прокуратури, у кримінальному провадженні прокурору Ю. Клочко на запит Білоцерківською міською радою було надано: викопіювання з Генерального плату м. Біла Церква; викопіювання з детального плану території сектору № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ; копію рішення Білоцерківської міської ради від 29.11.2018 №3058-60-VІІ «Про затвердження детального плану території сектору № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , обмеженого просп. Князя Володимира, АДРЕСА_3 ».

Прокурор, на підставі аналізу вищезазначених документів, прийшов до висновку, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0088 накладається на землі загального користування. А саме на дорогу між АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 .

При цьому, слід зазначити, що координати точок та площа такого накладення не визначена, жодних експертних досліджень з даного приводу не проведено, а також, позивачем не доведено в належний спосіб порушення вимог містобудівної документації при передачі спірної земельної ділянки ОСОБА_2 . Оскаржувана земельна ділянка потрапляє до території існуючої садибної житлової забудови, що слідує з Детального плану території АДРЕСА_2 , який уточнює Генеральний план міста Біла Церква.

Згідно Кадастрового плану земельної ділянки до Поземельної книги, спірна земельна ділянка межує: від «А» до «Б», від «Б» до «В», від «В» до «Г» - з землями Білоцерківської міської ради; від «Г» до «Д» - з землями загального користування (проїзд); від «Д» до «Е» - ОСОБА_4 ; від «Е» до «Є» - ОСОБА_5 ; від «Є» до «А» - ОСОБА_6 . Тобто, з землями загального користування спірна ділянка межує лише з південної сторони (від точки «Г» до точки «Д»). Але надане позивачем викопіювання не доводить факт накладення на землі загального користування (дорогу), оскільки не містить поворотних точок.

Рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність прийняте на підставі розробленого й погодженого відповідними органами проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Так, у відповідності до ст. 118 ЗК України, на підставі заяви ОСОБА_2 було розроблено проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0088, який погоджено компетентними на те органами.

28 лютого 2019 року відбулося пленарне засідання Білоцерківської міської ради на якому було прийнято рішення №3511-67-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки комунальної власності у власність громадянину ОСОБА_2 », та яким вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 з цільовим призначенням 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га; передати земельну ділянку комунальної власності у власність громадянину ОСОБА_2 з цільовим призначенням 02.01. «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква.

Згідно вказаного Рішення №3511-67-VII, воно було прийнято на підставі звернення Постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою №26/2-17 від 30.01.2019 та її позитивного висновку, оформленого протоколом № 163 від 30.01.2019р. Отже, вказана проектна документація як станом на час її розгляду на засіданні постійної комісії міської ради з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин, так і на час засідання сесії міської ради відповідала вимогам закону та не суперечила генеральному плану м. Біла Церква. І під час розгляду даного спору судом, Білоцерківська міська рада стверджує, що жодних порушень земельного законодавства при передачі земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , чи перевищення органом місцевого самоврядування своїх повноважень - не було. Рішення Білоцерківської міської ради №3511-67-VII від 28.02.2019 було прийнято за наявності розробленого проекту землеустрою, всіх необхідних погоджень, з дотриманням вимог чинного на той час законодавства.

Таким чином, в матеріалах справи наявні докази подані позивачем та Білоцерківською міською радою, які містять розбіжності щодо накладення спірної земельної ділянки.

У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2022 року у справі №619/2766/19, викладено висновок, що доказами накладення однієї земельної ділянки на іншу повністю чи частково або відсутність такого накладення, у разі розбіжності у правовстановлюючих документах на землю та/або документації із землеустрою, є документи, сформовані кадастровим реєстратором в межах процедури державної реєстрації земельної ділянки за заявою власника або користувача, майбутнього власника або користувача, або висновки експерта у земельно-технічній експертизі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом 17.09.2024, у справі №686/27476/21.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що вищевказаним Рішенням №3511-67-VII від 28.02.2019 було здійснено розпорядження землями загального користування. Висновок прокурора, здійснений при аналізі викопіювання з детального плану території сектору №16 міста Біла Церква не є належним доказом в підтвердження стверджуваного позивачем факту накладення спірної земельної ділянки на землі загального користування. В рамках даної справи позивачем не подавалося жодних клопотань про призначення земельної експертизи.

Таким чином, належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок, може бути лише висновок земельно-технічної експертизи, після якого суд вирішує наявність чи відсутність порушених речових прав позивачів на земельну ділянку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.05.2023 у справі №515/1315/18.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач чи його представник зверталися до судів попередніх інстанцій з клопотанням про проведення земельно-технічної експертизи, або надали висновок експерта, складений на замовлення сторони позивача, або документи кадастрового реєстратора про накладення земельних ділянок, на підтвредження того, що спірна земельна ділянка накладається на землі загального користування, а саме на дорогу між вул. Проектною №1 та АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції, встановивши вищенаведені обставини та застосувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, а також з`ясувавши, що позивач самостійно проаналізував викопіювання з детального плану території сектору АДРЕСА_5 та зробив висновок про накладення земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0088 на землі загального користування, тобто дорогу між вулицями, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних про витребування земельної ділянки.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. (Висновок ВС викладений у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

Таким чином доводи скаржника про те, що факт накладення земельної ділянки відповідача на землі загального користування не спростовано відповідачем є необгрнутованими.

Доводи апеляційної скарги позивача такого висновку суду не спростовують та фактичного зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою доказам у справі під час вирішення позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апеляційної скарги та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, судове рішення відповідає вимогам законності та вмотивованості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі позивач.

10. Висновки Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, а скарга - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2024 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська