Номер провадження 2/754/5430/24
16 грудня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді Буша Н.Д.,
секретаря с/з Шклярської К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Константинова О.Г. звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з данною позовною заявою.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що позивач є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22 жовтня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище з « ОСОБА_3 » було змінено на прізвище « ОСОБА_3 ». Від цього шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя « ОСОБА_3 », народився син - ОСОБА_7 . Таким чином, відповідно до лінії спорідненості, позивач є прямим родичем та бабусею сина доньки. У жовтні 2012 року донька позивача звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2012 року шлюб був розірваний. У 2014 році донька позивача звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12.09.2014 року стягнуто аліменти з відповідача на утримання їх сина. ІНФОРМАЦІЯ_3 донька позивача померла. Після смерті доньки позивача з метою піклування про свого онука, позивач забрала його на виховання до себе (до дому), оскільки за життя доньки та після її смерті позивач неодноразово помічала що, відповідач не піклувався про свою рідну дитину, не цікавився його життям, матеріально не допомагав та не виконував свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини. Станом на сьогодні відповідно до акту умов проживання дитини, рідний онук проживає разом з позивачем. За весь час, відповідач не приймав участі у вихованні сина, не дарував подарунки та не відвідував його на свята, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідним харчуванням, медичних доглядом, лікуванням дитини, не дбав про доступ дитини до культурних та інших духовних цінностей, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, не створював умов для отримання ним освіти. Все це замість нього робила рідна донька позивача, а згодом і сама позивач. Враховуючі ту ситуацію, що склалася з дитиною, позивач в найкращих майбутніх інтересах дитини вирішила, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, про що його повідомила. Так, 11 червня 2024 року за погодженням з відповідачем, ним було підписано нотаріальну заяву про відмову від батьківських прав, яка була завірена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Присяжнюк О.М. та зареєстрована у реєстрі за № 495. Таким чином, вище зазначене свідчить про невиконання відповідачем своїх обов`язків, у зв`язку з чим позивач вважає, що відповідача потрібно позбавити батьківських прав відносного його сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою суду від 16.08.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на адресу суду надійов висновок №102-4874 від 14.11.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав батька, ОСОБА_2 стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 .
Ухвалою суду від 11.11.2024 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.
Позивач подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у визначеному законом порядку місцем проживання. Будь - яких клопотань на адресу суду не надходило.
Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністраціїнадіслала на адресу суду заяву з проханням слухати справу у присутності їх представника.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, від 21 травня 1982 року серії НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
22 жовтня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві було зроблено відповідний запис № 1547. Після реєстрації шлюбу прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_3 ».
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було розірвано.

Від цього шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя « ОСОБА_3 » народився син, ОСОБА_7 , про що 25 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м.Києві було зроблено відповідний актовий запис №3544.

Відповідно до копії рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12.09.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітнього ОСОБА_7 аліменти в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 померла, про що 31 травня 2024 року, Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було зроблено відповідний актовий запис № 1762.

Після смерті ОСОБА_10 з метою піклування про свого онука позивач забрала його на виховання до себе до дому, оскільки за життя доньки та після її смерті позивач неодноразово помічала що, відповідач не піклувався про свою рідну дитину, не цікавився його життям, матеріально не допомагав та не виконував свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини.

11 червня 2024 року відповідачем було підписано нотаріальну заяву про відмову від батьківських прав, яка завірена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Присяжнюк О.М. за р.№ 495.

На даний час неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 фактично проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації спільно та фахівцем із соціальної роботи Деснянського районного в місті Києві центру соціальних служб було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та встановлено, що умови для проживання та виховання неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , створені. У дитини окрема кімната, наявне окреме спальне місце, письмовий стіл, шафа для одягу, також наявні дитячі речі.

Відповідно до інформації «Київського вищого професійного училища водного транспорту» ОСОБА_7 , навчається в училищі з 01.09.2024 року за професією кухар, офіціант. За час навчання проявив себе старанним, дисциплінованим здобувачем освіти. До навчання ставиться сумлінно, має середній рівень знань. Пропусків занять без поважних причин не має. За характером спокійний, чемний, врівноважений, ввічливий. Порушень навчальної та трудової дисципліни за час навчання не було. Користується повагою серед одногрупників, конфліктних ситуацій у спілкуванні не має, поставлені доручення виконує без вагань. До старших та викладачів відноситься з повагою.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з вимогами ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до інформації наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Деснянського району м. Києва неповнолітня дитина, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , обслуговується в даному центрі. Стан здоров`я дитини задовільно-нормальний, перебуває під наглядом офтальмолога та ортопеда. З батьків опікувалася здоров`ям дитини мати. Вона дотримувалася необхідного догляду, виконувала вказівки лікаря в повному обсязі. Батько здоров`ям дитини не цікавився і не супроводжував його на прийомах до лікаря.

Згідно викладеного у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №102-4874 від 14.11.2024 року «…неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомив, що спілкується з бабою по лінії батька, ОСОБА_11 . Так як батько, ОСОБА_2 проживає разом з бабою, то спілкується із батьком. Тісного контакту у спілкуванні з батьком не має, він матеріально не допомагає, морально не підтримує. Щодо позбавлення батька батьківських прав не заперечує. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі. 07.11.2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було розглянуто питання щодо надання до суду висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав батька - ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої дитини, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації були присутні ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_7 Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька, ОСОБА_2 , стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Нормою статті 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Так, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, відповідно до положень якої мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, а ін.), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи зокрема ставлення батьків до дітей.

Пункт 16 зазначеної Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Пункт 17 зазначеної Постанови роз`яснює, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Згідно частини 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина 5 статті 19 СК України).

При цьому, суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України).

Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, по досягненню чотирнадцяти років.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 батьківського піклування та обов`язків щодо дитини не виконує.

Відповідно до положень ст. 164 СК України, мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені суттєві порушення прав неповнолітнього ОСОБА_7 з боку його батька.

Невиконання батьком своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання дитини, негативно впливає на його здоров`я та розвиток, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

При цьому судом враховано ту обставину, що будучи обізнаним про розгляд даної справи судом, відповідач за чисельними викликами не з`явився, пояснень та доказів на спростування викладених позивачем обставин, суду не надав.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76-79, 81, 82, 95, 141, 258, 259, 263-265, 284, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 164, 165, 166, СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_2 ) відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 18.12.2024 року.

Суддя Н.Д.Буша