Справа № 342/1241/24
Провадження № 2/342/652/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку в господарстві,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що державним нотаріусом Городенківської ДНК заведено спадкову справу № 224/2017 за його заявою після смерті ОСОБА_4 (мами), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На частину спадкового майна (земельні ділянки) 02.07.2019 нотаріусом видано відповідний правовстановлюючий документ. В серпні 2024 року розглянуто звернення позивача про видачу свідоцтва про паво на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами АДРЕСА_1 . 07.08.2024 нотаріус прийняла рішення про відмову у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії з підстав реєстрації спадкового будинковолодіння, як колгоспний двір, що унеможливлює визначити частки спадкодавців. Позивач своїми діями фактично вступив в управління спадщиною: спільно проживав з батьками до дня їх смерті й продовжує жити, доглядає господарство в належному стані, виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти. Однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право за законом через обставини, вказані в постанові нотаріуса та змушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду зустрічну позовну заяву, в якій просять визнати за ними право власності по 1/4 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що підставою звернення до суду ОСОБА_1 із вищевказаним позовом стало рішення державного нотаріуса Городенківської ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав реєстрації спадкового будинковолодіння, як колгоспний дві, що унеможливлює визначити частки спадкодавців. Позовні вимоги ОСОБА_5 визнають частково, так як станом на 15.04.1991 (на час припинення існування колгоспного двору) в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані всі члени їхньої сім`ї: голова господарства ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом), ОСОБА_2 (відповідач/позивач за зустрічним позовом) та ОСОБА_3 (відповідач/позивач за зустрічним позовом). Тобто, всім членам колгоспного двору належать рівні частки по 1/4 частині будинковолодіння за вищевказаною адресою. Вважають, що ОСОБА_1 вправі оформити право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину вищевказаного господарства , а також 1/4 частину, як член колгоспного двору, всього - 1/2. (а.с.47-49)

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області 30 жовтня 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, присвоївши об`єднаній справі № 342/1241/24 (провадження 2/342/652/2024). (а.с.62-63)

В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивач відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , подав до суду заяву про розгляд даної справи без нього. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.85)

Відповідач позивач ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій зазначив, що вимоги за зустрічною позовною заявою у справі № 342/1241/24 підтримує в повному обсязі та просить судовий розгляд даної справи проводити без нього. (а.с.105)

Відповідач позивач ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій просить судовий розгляд даної справи проводити без неї. Одночасно зазначила, що вимоги зустрічної позовної заяви у справі № 342/1241/24 підтримує в повному обсязі. (а.с.106)

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області 03.11.1987 на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 209 від 14.10.1987 стверджується, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . (а.с.10, 94).

Станом на 15.04.1991 в будинку в АДРЕСА_2 ) були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується довідкою №17-308 виданою 05.07.2024 Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради. (а.с.20)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 87 років в с. Серафинці Городенківського району івано-Франківської області, актовий запис №2, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 05.01.2017 виконкомом Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. (а.с.9,93)

На час смерті ОСОБА_4 був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із довідки № 17-349 виданої 09.08.2024 Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку в АДРЕСА_1 , разом із нею були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , правнука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , правнук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.19)

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 23.03.1960 с/ЗАГС с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , його батьками є: ОСОБА_10 та ОСОБА_4 . (а.с.7,91)

Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого виконкомом Тишківської сільської ради Городенківського району вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 28.04.1990 складено актовий запис за №2. (а.с.7,91)

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 15.12.1990 Серафинецькою с/радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що відповідач- позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . (а.с.53)

Батьки позивача, ОСОБА_10 ,1922 р.н., та ОСОБА_12 , 1929 р.н., зареєстрували шлюб 24 травня 1949 року, актовий запис №2. (а.с.8, 92)

Тато позивача, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , актовий запис № 22, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 01.07.1970 Серафинецькою с/бюро ЗАГС Городенківського району. (а.с.8,92)

Із копії спадкової справи № 224/2017, яка надана суду Городенківської ДНК, вбачається, що 09 червня 2017 року до Городенківської ДНК із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті мати ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом). Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48020853 від 09.06.2017 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , номер у Спадковому реєстрі 60770276, номер у нотаріуса 224/2017. Державним нотаріусом 02.07.2019 посвідчено та видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , спадкоємцем якої є позивач ОСОБА_1 , спадщина на яку видано дані свідоцтва складається із земельних ділянок, що належали померлій на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 056750, серії ІФ № 056855. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56713298 та № 56713293 від 02.07.2019 свідчать про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , спадкоємець ОСОБА_1 , номер у Спадковому реєстрі 60770276. (а.с.66-75)

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернувся до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_13 на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Проте, державний нотаріус Городенківської ДНК Капріян С.В. вивчивши документи до спадкового майна подані спадкоємцем ОСОБА_1 , Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1333/02-31 від 07.08.2024 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що вищевказане господарство відносилося до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. (а.с.11)

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який виготовлений 09.07.2024 ФОП ОСОБА_14 , вбачається, що житловий будинок споруджений/реконструкція 1960 році, господарські будівлі та споруди споруджені/реконструкція - 1960, 1990, 1991 роках. Їх ринкова вартість станом на 07.08.2024 становить 128 510,00 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 64,5 кв.м), складеного ФОП ОСОБА_15 (а.с.101)

Із довідки № 17-350 виданої 09.08.2024 Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що біля будинку в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку рахується земельна ділянка площею 0,18 га. (а.с.55)

Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 401087330 формованого 28.10.2024 відомості щодо права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 відсутні. (а.с.54)

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Як вбачається із вищенаведеного на час ліквідації колгоспних дворів (15.04.1991) в господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_4 , син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 , які набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, та їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/4 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після її смерті. Бажаючи оформити спадщину надав державному нотаріусу документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 . Проте, державним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з тим, що вищевказане господарство відносилося до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в поданій зустрічній позовній заяві позовні вимоги ОСОБА_1 визнали частково, зазначивши, що їм, як членам колишнього колгоспного двору у житловому будинку по АДРЕСА_1 належить по 1/4, у зв`язку з чим, просять суд визнати за ними право власності по 1/4 частці даного житлового будинку.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог за первісним позовом та за зустрічним позовом, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом в частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 2/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , а саме: 1/4 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка належала померлому як члену колишнього колгоспного двору та 1/4 яка належить позивачу як члену колишнього колгоспного двору. В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що 2/4 частки вищевказаного житлового будинку належать відповідачам позивачам за зустрічним позовом.

Позовні вимоги за зустрічними позовами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають до задоволення, оскільки позивачі за зустрічним позовом були членами колишнього колгоспного двору та їх частка у даному дворі становить по 1/4, та у відповідності до норм ЦК України для оформлення права власності на належне їм майно, їм необхідно визнати право власності на визначений розмір частки у приватній спільній сумісній власності, а саме у вищевказаному житловому будинку, який відносився до колгоспного двору.

При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області .

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317, 328, 355, 368, 370, 372, 1216, 1221,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 352,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , право власності на 2/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання сторін по справі:

- ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 .

- ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_7 .

- ОСОБА_3 АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_8 .

Суддя: Гайдич Р. М.