Справа № 953/5664/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Веремійчик Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про захист прав споживачів, розірвання договору, повернення грошових коштів та стягнення пені, штрафу, відсотків річних, інфляційних втрат,-

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 в особі представника звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив, та просив суд: розірвати договір на виконання робіт №22102021 від 22.10.2021, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3168000,00 грн основної суми, переданої за актами приймання-передачі готівкових коштів, 3611520,00 грн пеня, 452500,00 грн штраф, 488972,62 грн - інфляційні втрати, 148418,63 грн сума відсотків за користування грошовими коштами, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позов мотивовано тим, що між фізичною особою ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено Договір на виконання робіт №09122021 від 09.12.2021 р.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець за завданням замовника на свій ризик зобов`язується виконати роботи - виготовити модульний будинок (модель MODODOMUS S168) відповідно до проектної документації та специфікації, які заздалегідь погоджуються сторонами, збудувати фундамент для монтажу модульного будинку на земельній ділянці замовника та передати результат робіт замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи.

Розділом 3 вказаного договору передбачений графік виконання робіт, згідно з яким робота має бути виконана в такі етапи: розробка та погодження проектної документації, виготовлення модульного будинку - до 25 07 2022, організація будівництва свайного фундаменту (забивні бетонні сваї) відповідно до проектної документації на земельній ділянці замовника - до 05 08 2022 р., монтаж та передача замовнику модульного будинку, а також виконання робіт за Договором у повному обсязі та належним чином - до 25 08 2022 р. Пунктом 4.2 договору на виконання робіт №09122021 від 09.12.2021 передбачено що загальна вартість робіт за цим договором становить 4 525 000 00 грн, а оплата здійснюється наступним чином першу частину вартості робіт Замовник сплачує протягом 3-х робочих днів з моменту підписання цього договору у вигляді авансу в розмірі 3 168 000.00 шляхом готівкового розрахунку; другу частину вартості робіт замовник сплачує через 30 (тридцять) днів з моменту запуску будинку і виробництво, а саме 01.06.2022 р (або раніше) в розмірі 996 000.00 грн шляхом готівкового розрахунку. третю частину вартості робіт замовник сплачує протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту фактичної передачі замовнику робіт, виконаних за цим договором виконавцем, та підписанням акту приймання-передачі робіт шляхом готівкового розрахунку за договором в розмірі 361 000.00 грн. Пунктом 4.5 Договору регламентовано, що сплата замовником коштів, здійснена на виконання умов договору, підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі готівкових коштів у відповідній сумі, форма якого затверджується сторонами у Додатку №1. На виконання умов договору, а саме п. п 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3, 4.3.4 Договору, а також умов щодо порядку і строків оплати замовником робіт виконавця, замовник передав виконавцю першу частину рошових коштів на загальну суму 3 168 000,00 гривень 00 коп. ФОП ОСОБА_2 всупереч умов вказаного договору допустив порушення взятих на себе зобов`язань та не виконав обов`язки, передбачені п.5 договору, тобто не виконав з використанням власних ресурсів у встановлені строки роботи, відповідно до домовленостей, не повідомив замовника про будь-які обставини, які унеможливлюють вчасне виконання робіт. Як зазначено у п. 12.3 Договору, сторона, яка не може виконати зобов`язання за цим договором повинна письмово не пізніше п`яти днів повідомити іншу сторону про настання форс-мажорних обставин припинення виконання своїх зобов`язань із проектом врегулювання взаємних зобов`язань. Відповідачем не був виконаний і п. 12.3 Договору, що автоматично позбавляє його посилатися на форс-мажорні обставини як на підставу для звільнення від відповідальності. Крім того, замовникові стало відомо, що статус державної реєстрації ФОП ОСОБА_2 був припинений 13.07.2022 р. за власним рішенням, що додатково підтверджує намагання відповідача уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Проте, у випадку припинення ФОП її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за не фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

З огляду на порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором у позивача виникло звернутися до суду за захистом своїх порушених прав як споживача, право на повернення суми грошових коштів у зв`язку з невиконанням робіт та право на стягнення з відповідача збитків. Окрім повернення сплачених коштів, позивач просив стягнути наступні суми, що передбачені умовами договору, у випадку невиконання відповідачем своїх зобов`язань:штраф; пеню; 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 24.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 22.11.2022 частково задоволено вимоги заяви про забезпечення позову представника позивача.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 01.12.2022 справу постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

15.03.2023 до суду надійшли заява представника відповідача про передачу справу за підсудністю до іншого суду, письмові заперечення відповідача, в яких відповідач проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, посилаючись на невиконання умов договору позивачем, форс-мажорні обставини, про які відповідач своєчасно не повідомив, невідоме місцезнаходження працівників-виконавців робіт, небезпеки в місці забудови, відсутність можливості виконати договір, не з вини відповідача, перевезення обладнання відповідача, вороже влучання ракет по складу відповідача.

21.04.2023 ухвалою Київського районного суду м.Харкова відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про передачу даної справи за підсудністю, прийнято заяву про збільшення позовних вимог.

19.05.2023 до суду надійшов відзив та клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи, витребування оригіналів документів.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.05.2023 по справі за клопотанням сторони відповідача призначено судову почеркознавчу експертизу, витребувано докази у позивача.

05.06.2023 до суду надійшла відповідь позивача на відзив.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.07.2023 поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням клопотання експерта про надання додаткових документів для виконання експертизи.

17.08.2023 та 14.09.2023 до суду надійшли від представника відповідача зразки підпису відповідача, на виконання клопотання експерта.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 15.09.2023 направлено справу до експертної установи для проведення судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до ухвали Київського районного суду м.Харкова від 29.05.2023, зупинено провадження по справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова 28.11.2023 поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

05.12.2023 до суду від представника позивача надійшли заперечення.

11.12.2023 до суду надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог у даній справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.12.2023 направлено справу до експертної установи для проведення судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до ухвали Київського районного суду м.Харкова від 29.05.2023, провадження зупинено на час проведення експертизи.

15.01.2024 поновлено провадження у справі, у зв`язку із надходженням клопотання експерта про надання додаткових зразків, призначено підготовче судове засідання.

25.01.2024 направлено справу до експертної установи для проведення судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до ухвали Київського районного суду м.Харкова від 29.05.2023.

29.04.2024 до суду надійшов висновок експерта поданій справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.04.2024 поновлено провадження у справі.

12.06.2024 прийнято до розгляду заяву про збільшення позову та ухвалою Київського районного суду м.Харкова закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Боднар А.М. в судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надала пояснення по суті позовних вимог, просила задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача адвокат Яндян О.А. надала до суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, яка була задоволена згідно ухвали від 06.06.2024, однак на відеозв`язок із судом не вийшла повторно, про причини не повідомила, ніяких клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавала.

Суд зазначає, що ризики технічної неможливості участі в режимі відео конференції учасникам було роз`яснено в ухвалі суду від 06.06.2024.

Судом встановлено, що обов`язковою явка сторони відповідача до суду не визнавалась.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Крім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 9 Конституції України .

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 передбачено, що дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Таким чином, норми ЦПК України щодо строків розгляду справи не узгоджуються з нормами Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка є частиною національного законодавства і має пріоритет над національним законодавством, та із практикою Європейського суду з прав людини, яку суди мають використовувати як джерело права при вирішенні спорів.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи/заяви має формувати суд, який розглядає справу/заяву. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, розгляду заяви, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, держави (ст. 2 ЦПК України).

Тому, суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України"), тим паче, коли вони стосуються інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи викладене, а також розумний строк розгляду справи, відсутність належних доказів на підтвердження поважності неявки сторони відповідача в судове засідання, суд розглядає справу за наявними матеріалами справи. При цьому суд зауважує, що відповідачу/представнику надавалось достатньо часу для висловлення своєї позиції щодо позовних вимог та надання доказів на їх спростування.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що Між Фізичною особою ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено Договір на виконання робіт №09122021 від 09.12.2021.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець за завданням замовника на свій ризик зобов`язується виконати роботи - виготовити модульний будинок (модель MODODOMUS S168) відповідно до проектної документації та специфікації, які заздалегідь погоджуються сторонами, збудувати фундамент для монтажу модульного будинку на земельній ділянці замовника та передати результат робіт замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи.

Розділом 3 вказаного договору передбачений графік виконання робіт, згідно з яким робота має бути виконана в такі етапи: розробка та погодження проектної документації, виготовлення модульного будинку - до 25 07 2022, організація будівництва свайного фундаменту (забивні бетонні сваї) відповідно до проектної документації на земельній ділянці замовника - до 05 08 2022 р., монтаж та передача замовнику модульного будинку, а також виконання робіт за Договором у повному обсязі та належним чином - до 25 08 2022 р. Пунктом 4.2 договору на виконання робіт №09122021 від 09.12.2021 передбачено що загальна вартість робіт за цим договором становить 4 525 000 00 грн, а оплата здійснюється наступним чином першу частину вартості робіт Замовник сплачує протягом 3-х робочих днів з моменту підписання цього договору у вигляді авансу в розмірі 3 168 000.00 шляхом готівкового розрахунку; другу частину вартості робіт замовник сплачує через 30 (тридцять) днів з моменту запуску будинку і виробництво, а саме 01.06.2022 р (або раніше) в розмірі 996 000.00 грн шляхом готівкового розрахунку. третю частину вартості робіт замовник сплачує протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту фактичної передачі замовнику робіт, виконаних за цим договором виконавцем, та підписанням акту приймання-передачі робіт шляхом готівкового розрахунку за договором в розмірі 361 000.00 грн. Пунктом 4.5 Договору регламентовано, що сплата замовником коштів, здійснена на виконання умов договору, підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі готівкових коштів у відповідній сумі, форма якого затверджується сторонами у Додатку №1. Вказані акти містяться в матеріалах справи.

На виконання умов Договору, а саме п. п 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3, 4.3.4 Договору, а також умов щодо порядку і строків оплати Замовником робіт Виконавця, Замовник передав Виконавцю першу частину грошових коштів на загальну суму 3 168 000,00 гривень 00 коп.

Згідно розрахунку, наданого позивачем розмір штрафних санкцій, за договором станом на 20.03.2023(в межах заявлених позовних вимог) становить: 452 500,00 грн - штраф;1 257 950,00 грн - пеня;26 847,95 грн - 3% річних,116 647,86 грн - інфляційні втрати.

Факт невиконання умов договору відповідачем не спростовано відповідачем або його представником протягом судового розгляду, як і не надано свого розрахунку на спростування вимог позивача.

Статтею 849 ЦК України передбачено, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

За таких обставин, вимога про розірвання договору є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих Цивільним процесуальним кодексом України, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст, 867 ЦК України, замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті.

Проте згідно зі ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором:

виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості;

розірвання договору та відшкодування збитків.

У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. Вимога про безоплатне усунення недоліків роботи, виконаної за договором побутового підряду, які можуть становити небезпеку для життя або здоров`я замовника та інших осіб, може бути пред`явлена замовником або його правонаступником протягом десяти років з моменту прийняття роботи, якщо у встановленому законом порядку не передбачені більш тривалі строки (строки служби). Така вимога може бути пред`явлена незалежно від того, коли виявлено ці недоліки, у тому числі й при виявленні їх після закінчення гарантійного строку.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що у випадку припинення ФОП її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Не зважаючи на те, що відповідач припинив свою підприємницьку діяльність 13.07.2022, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» та главою 61 розділу III підрозділу 1 книги п`ятої ЦК України, яка регулює договірні зобов`язання, зокрема договір підряду. Адже станом на дату укладення Договору на виконання робіт N09122021 від 09.12.2021 відповідач мав статус фізичної особи-підприємця та надавав відповідні послуги споживачам.

Через порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором на виконання робіт №09122021 від 09.12.2021 у позивача виникло звернутися до суду за захистом своїх порушених прав як споживача, право на повернення суми грошових коштів у зв`язку з невиконанням робіт та право на стягнення з збитків.

Пунктом 3 частими 1 статті 847 Цивільного кодексу України також передбачено що підрядник, яким фактично є відповідач за умовами договору зобов`язаний своєчасно попередити замовника про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника які загрожують якості або придатності результату роботи, проте і ця норма закону не була дотримана виконавцем.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває. замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Однак відповідач до теперішнього часу умови договору не виконав, кошти, згідно умов договору позивачу не повернув, що представником відповідача не заперечувалось протягом розгляду справи.

Дані обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

Позивачем по справі на підтвердження виконання умов договору щодо сплати грошових коштів надано суду оригінали актів приймання-передачі готівкових коштів.

За клопотанням сторони відповідача по справі була призначена та проведена судова почеркознавча експертиза.

Згідно висновку експерта, підписи на Актах приймання передачі грошових коштів №№1-64 від 09.12.2021-10.02.2022 (додаток 1 до Договору на виконання робіт № 09122021 від 09.12.2021) було виконано відповідачем, ОСОБА_2 .(а.с.117-122 т.с.4)

Взяті на себе зобов`язання за договором відповідач не виконав. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

З приводу посилань представника відповідача на форс-мажорні обставини, як підстави невиконання відповідачем умов договору суд зазначає наступне.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України та ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні").

ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 зазначено, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Також Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Суд зазначає, що сертифікат ТПП не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин, наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами.

Відповідачем в обґрунтування наявності обставин непереборної сили надано лист ТТП від 28.02.2022, при цьому не заперечувалося про несвоєчасність повідомлення позивача про настання таких обставин, а також відповіді на адвокатські запити до поліції з приводу влучань, пожеж на орендованому ОСОБА_2 складі продукції, при цьому із наданих відповідей не вбачається того, що під час цих влучань знищено саме будівельні матеріали, які відносяться саме до виконання договору з позивачем ОСОБА_1 .

Зважаючи на такі висновки, сформовані Верховним Судом, суд зазначає, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП, виданим відповідно до положень ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні, в даному спорі.

Форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Таким чином, нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені ч.2 ст.625 ЦК, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою ст.611 ЦК. Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені ст.617 ЦК, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого ч.2 ст.625 ЦК, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми. Таких висновків дійшов також Верховний суд у постанові від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22.

Суд зазначає, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор). Аналогічний висновок містить постанова ВС від 31.08.2022 у справі №910/15264/21

В договорі, що був укладений між сторонами у п.12.5 прямо передбачено, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання чи припинення форс-мажорних обставин позбавляє сторону цього договору права не них посилатися.

Таким чином, посилання відповідача на форс-мажорні обставини в даному випадку є безпідставними, сприймаються судом критично, як направлені на уникнення цивільно-правової відповідальності.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позивач поніс збитки, які має право відшкодувати відповідно до норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів» та умов договору.

Так пунктом 11.1 договору встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що виникають з цього договору, сторона, яка порушила умови договору, несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Пунктом 11.2 договору регламентовано, що порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору

Згідно з п. 11.4 договору сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього договору.

Проте, протягом судового розгляду відповідачем не було наведено жодних аргументів, у тому числі відносно настання обставин непереборної сили, які б свідчили про вжиття відповідних заходів, спрямованих на виконання договору.

Пунктом 11.5 договором встановлено, що виконавець несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобов`язань за договором та в таких сумах:

Підпункт 11.5.1 - за порушення строків, передбачених в графіку виконання робіт (розділ 3 Договору) стягується пеня у розмірі 0,2% загальної вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вказаної вартості

Пунктом 11.6 договору встановлено, що крім сплати штрафних санкцій, виконавець компенсує замовнику збитки, зумовлені невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором.

Отже, станом на день складання цієї заяви, та враховуючи той факт, що порушення строків почалося з 21.05.2022, коли Виконавець порушив пункт 3.1 Договору, не розробивши та не погодивши проектну документацію на виготовлення модульного будинку, за порушення графіку виконання робіт, виконавець зобов`язаний сплатити на користь замовника пеню за кожний день прострочення зобов`язань, розмір якої становить 3611520 грн.

Зважаючи на прострочення графіку виконання робіт на понад тридцять днів. Відповідач згідно з умовами договору повинен сплати на користь позивача штраф, який становить 10% від загальної вартості робіт, тобто 452 500,00 грн.

В силу ст. 625 Цивільного кодексу України та глави 51 «Правові наслідки порушення зобов`язання Відповідальність за порушення зобов`язання» Цивільного кодексу України Позивач має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які є одним із заходів цивільно-правової відповідальності Так, в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» N914 від 17 12 2013 року зазначено наступне:інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання; сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, доводи позовної заяви щодо порушення відповідачем виконання умов договору на виконання робіт №09.12.2021 від 09.12.2021 вимоги, позивача про його розірвання, повернення сплачених коштів та відшкодування збитків є підтвердженими. Доказів на спростування зазначеного відповідачем протягом розгляду справи не надано.

Оскільки матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, підстави посилання на форс-мажорні обставини-відсутні, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми боргу є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору, повернення грошових коштів та стягнення пені, штрафу, відсотків річних, інфляційних втрат задовольнити.

Розірвати договір на виконання робіт №22102021 від 22.10.2021.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 3168000,00 грн основної суми, переданої за актами приймання-передачі готівкових коштів, 3611520,00 грн пеня, 452500,00 грн штраф, 488972,62 грн - інфляційні втрати, 148418,63 грн сума відсотків за користування грошовими коштами.

На рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя :