Справа № 697/271/24
Провадження № 2/697/314/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі, Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/1904/20 від 30.11.2020 їх шлюб розірваний. Спільно проживати припинили з 2019 року. З того часу відповідач проживає від позивача та дітей окремо, поза межами Черкаської області, діти знаходяться на повному утриманні позивача.

Відповідач з 2019 року участі у вихованні, навчанні дітей не бере, матеріальна допомога, яка відповідачем надається час від часу не відповідає критеріям мінімального забезпечення потреб неповнолітньої дитини, максимальний тягар виховання, навчання та утримання дітей несе позивач.

Неповнолітні діти навчаються у закладах освіти і потребують матеріальної допомоги.

Відповідає є фізично здоровим чоловіком, має постійний дохід, має місце роботи (служби), іншої сім`ї та дітей не має, тому повністю здатен нести фінансову відповідальність перед позивачкою щодо сплати аліментних зобов`язань до досягнення дітьми повноліття.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 (одної третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини; стягнути судові витрати з відповідача.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2024 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.14).

29.05.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому просив позов ОСОБА_1 задовольнити частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі по 1 598,00 грн. на кожну дитину. Також просив не стягувати з нього витрати, пов`язані з розглядом справи, оскільки він добровільно сплачував аліменти. Пояснив, що після припинення спільного проживання він добровільно матеріально забезпечував дітей, купляв подарунки, одяг і ні в якому разі не ухилявся від свого обов`язку утримувати дітей. Претензій до нього, як батька дітей, з боку позивача не було, саме тому не зберігав платіжні документи, не брав ніяких розписок. За період 2021-2023 роки він матеріально забезпечив дітей на суму 125 189,50 грн.

Відповідач ніде офіційно не працевлаштований, працює сезонним робітником. Після початку повномаштабного вторгнення з роботою стало важко, рівень доходу різко та значно впав.

Перебуває в цивільному шлюбі. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого місцевим урядом в м. Острава Чеської республіки № 663 від 23.06.2021, він є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цивільна дружина на даний час не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною. Він є головою сім`ї і повинен забезпечувати себе, малолітню дитину і цивільну дружину. Окрім того вони неофіційно винаймають квартиру і сплачують орендну плату.

Власного будинку (квартири), машини не має, зареєстрований в будинку батьків за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач разом з його дітьми проживає в будинку, який вони придбали за період сімейного життя, де він для комфортного життя власноруч зробив ремонт, придбав меблі та техніку.

Крім того, відповідач не погоджується з стягненням з нього судових витрат, оскільки спору між сторонами щодо утримання дітей немає, а тому і звернення позивача до суду є безпідставним.

Усвідомлюючи необхідність здійснювати свої батьківські обов`язки, об`єктивно можливою сумою аліментів є розмір, який встановлено відповідно до законодавства України, а саме гарантований розмір аліментів на одну дитину, що становить не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Держбюджет на 2024 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196,00 грн. (а.с.33-35).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в межах заявлених вимог (а.с.28).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду відзив із викладом своєї позиції та просив розглянути справу без його участі (а.с.33-62).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, відзив, встановив наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25.01.2007 Виконавчим комітетом Пшеничницької сільської ради Канівського району Черкаської області, актовий запис №1 (а.с.5) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 04.11.2020 Канівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місце реєстрації народження: Виконавчий комітет Пшеничницької сільської ради Канівського району Черкаської області, актовий запис № 1 (а.с.5-зворот).

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/1904/20 від 30.11.2020 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.4).

Відповідно до витягу № 34 про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за по АДРЕСА_2 разом з мамою ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні (а.с.6).

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками щодо розміру аліментів.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові КЦС ВС від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18 (61-11325ск19).

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як зазначено в постанові ВС в складі суддів КЦС від 12.09.2018 № 459/2181/17, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням.

Отже, з урахуванням вимог діючого законодавства, а також те, що обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, відповідач є працездатним, тому суд вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу своїм дітям.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з матір`ю, що не оспорюється відповідачем. Відповідач надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей, але така допомога має не систематичний характер та не конкретно визначений розмір, що призводить до нестабільності у розмірі матеріальної допомоги, яку потребує позивач для належного утримання спільних дітей сторін.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дітей з огляду на добровільне перерахування ним матеріального утримання для дітей, оскільки у розумінні положень Сімейного Кодексу, які регулюють аліментні відносини між батьками, надання батьком матеріальної допомоги за власним бажанням не позбавляє права того із батьків з ким проживає дитина на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів у разі якщо між батьками не досягнуто згоди щодо їх розміру, строку та способу сплати. Крім того, відповідач не обмежений у способах участі у вихованні та утриманні дітей у добровільному порядку незалежно від того чи відбулося звернення позивача до суду з позовом чи ні.

Звернення позивача до суду з означеним позовом та підтримання нею позовних вимог, що засвідчено позовною заявою і заявою від 17.05.2024 підтверджує наявність спору між батьками щодо періодичності та розміру надання матеріальної допомоги батьком на утримання спільних дітей та засвідчує відсутності між ними стійкої домовленості щодо такого утримання.

Суд також не приймає згоди відповідача щодо позовних вимог в частині способу стягнення аліментів у розмірі 1 598,00 грн. через відсутність офіційного працевлаштування, оскільки у відповідності до частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того із батьків разом з яким проживає дитина. За позовними вимогами позивач визначилася із способом стягнення аліментів і заявляє про їх стягнення у частці від доходу відповідача, що відповідає положенням ст. 181 СК України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом враховується, що відповідач є особою працездатного віку, має на утриманні ще одну дитину від цивільного шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.37-39).

Оскільки відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, тому з урахуванням того, що у відповідача є троє неповнолітніх дітей, принципу справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно і до повноліття дітей починаючи з дати звернення до суду.

Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дітей, а також чинному законодавству.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Суд звертає увагу сторін на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір, оскільки звільнена від його сплати на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

В зв`язку з цим, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-184 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 07.02.2024 і до повноліття дітей.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий Б . К . Скирда