провадження № 22-ц/824/8039/2024
головуючий у суді І інстанції Ул`яновська О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нелін Серій Олександрович, Державний нотаріус Дванадцятої київської нотаріальної контори місто Київ Черноморченко Олена Василівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нелін С.О., Державний нотаріус Дванадцятої київської нотаріальної контори місто Київ Черноморченко О.В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов обґрунтовано тим, що у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з тієї причини, що тривалий час хворів її чоловік (рак головного мозку), який у вересні 2020 року помер, що вплинуло на фізичний і моральний стан позивачки. Також вказувала на тяжкі умови праці, необізнаність про смерть батька, необізнаність про наявність заповіту, діючі карантинні обмеження на території України, скрутне матеріальне становище, яке виникло в наслідок довготривалого лікування чоловіка, недобросовісна поведінка інших спадкоємців та нотаріусів, які вчасно не повідомили про смерть батька ОСОБА_6 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року провадження по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нелін С.О., Державний нотаріус Дванадцятої київської нотаріальної контори місто Київ Черноморченко О.В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини закрито.

Не погоджуючись із указаною ухвалою представник ОСОБА_1 - адвокат Ухваткіна О.О. звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що оскаржувана ухвала є помилковою, винесеною з порушенням норм процесуального права, без дотримання практики Верховного Суду.

Посилається на те, що підстави позову в даній справі та в справі, в якій ухвалено рішення Святошинського районного суду міста Києва від 6 червня 2023 року по справі №759/29514/21, не є тотожними.

Враховуючи зазначене, підстави для закриття провадження у справі були відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник Ухваткіна О.О. просили апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заінтересована особа ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на поштову та електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку та рекомендованим повідомленням, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що вже було ухвалено рішення Святошинського районного суду міста Києва від 6 червня 2023 року по справі №759/29514/21 з тих саме підстав, про той самий предмет та між тими самими сторонами, яким вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нелін С.О., ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без задоволення. Оскільки набрало законної сили судове рішення у справі з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції висновок щодо подібності наведених спорів в частині суб`єктного складу, предмету та підстав позову взагалі не мотивовано.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення змісту пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що «Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі» (пункти 26, 27).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Так, у грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нелін С.О., ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просила визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці для подання приватному нотаріусу КМНО Неліну С.О. заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , справа № 759/29514/21.

Позивачка обґрунтовувала свої вимоги тим, що у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з тієї причини, що мала хронічні захворювання та тривалий час лікувалася, у тому числі на момент закінчення 6-місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини у січні - лютому 2020 року. Крім цього зазначала, що з початку 2020 року жителі усієї країни мали обмежене пересування, як по місцю свого проживання так і у м. Києві у зв`язку із карантинними обмеженнями.

Проте у цій справі № 759/22870/23 ОСОБА_1 посилається на те, що у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з тієї причини, що тривалий час хворів її чоловік (рак головного мозку), який у вересні 2020 року помер, що вплинуло на фізичний і моральний стан позивачки. Також вказує на тяжкі умови праці, необізнаність про смерть батька, необізнаність про наявність заповіту, скрутне матеріальне становище, яке виникло в наслідок довготривалого лікування чоловіка, недобросовісну поведінку інших спадкоємців та нотаріусів, які вчасно не повідомили про смерть батька ОСОБА_6 .

Отже, у цій справі підстава для звернення до суду з позовом не є тотожною підставі позову у справі № 759/29514/21.

Ураховуючи наведене, висновки суду першої інстанції про закриття провадження у цій справі відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала про закриття провадження у справі постановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 3 квітня 2024 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба