04.04.2024 Єдиний унікальний № 371/1914/23 провадження № 2/371/229/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/1914/23

Провадження № 2/371/229/24

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Литвин С.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що перебував у шлюбі з відповідачем з 20 серпя 2011 року. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 06 травня 2020 року у справі ЄУН 371/1564/19 шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу вони мають трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з ним, а також доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з відповідачем.

06 липня 2022 року Миронівським районним судом Київської області видано судовий наказ ЄУН 371/467/22, яким з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання доньок ОСОБА_6 та Злотослави в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 червня 2022 року.

Відповідно до наказу Миронівського районного суду Київської області ЄУН 371/339/23 від 01 травня 2023 року, з відповідача на його користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Наказ знаходиться на примусовому виконанні в Миронівському РВДВС. По цьому судовому наказу відповідач має заборгованість зі сплати аліментів.

На цей час він перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у цьому шлюбі у нього ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_8 .

Відтак, окрім доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , на його утриманні перебуають син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та дружина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Також вказав, що син ОСОБА_3 за станом здоров?я потребує лікування та здорового харчування, оскільки згідно з даними проведеного УЗД дослідження органів червної порожнини у нього виявлено ознаки перегину жовчоного міхура із застоєм жовчі, явища панкреатиту, збільшення селезінки, явища мезаденіту.

Вказав, що на його утриманні перебуває четверо дітей та дружина. Такі обставини є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання доньок.

Посилаючись на правила ст.ст. 182, 183, 192 СК України, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього щомісячно на підставі судового наказу № 371/467/22, виданого 06 липня 2022 року Миронівським районним судом Київської області, на користь ОСОБА_10 на утримання доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/3 на 1/5 частину всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 24 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 09 лютого 2024 року здійснено перехід з розгляду цивільної справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 18 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

12 лютого 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала повністю. Вказала, що певний час син ОСОБА_3 дійсно проживав з позивачем і в цей час позивач подав заяву про стягнення з неї аліментів. Проте на сьогодні з нею проживають всі троє дітей від шлюбу з позивачем, в тому числі і син ОСОБА_3 . Також 15 квітня 2021 року у неї він другого шлюбу народилася донька ОСОБА_11 ?яна, яка теж проживає з нею.

Щодо тверджень позивача про наявність у сина ОСОБА_3 захворювань зазначила, що, надаючи заключення УЗД про результати обстеження дитини, позивач не врахував викладені в ньому рекомендації та не звертався до лікаря з приводу встановлення остаточного діагнозу для лікування дитини. Натомість вона отримала від сімейного лікаря направлення до дитячого хірурга та гематолога, що свідчить про те, що лікуванням сина займається вона і це потребує на це додаткових коштів. Також звернула увагу на те, що протягом часу, коли син ОСОБА_3 проживав з позивачем, вона купувала сину одяг, взуття. Також вона купила сину телефон, щоб у неї була можливість спілкуватися з дитиною.

Вказала, що позивач не надав доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, які з нього стягуються на підставі судового наказу на утримання доньок. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки на цей час всі троє дітей проживають з нею, позивач є матеріально забезпеченим та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньок у розмірі 1/3 частини заробітку.

22 лютого 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Заперечуючи проти доводів відповідача, викладених у відзиві, позивач вказав, що син ОСОБА_3 проживав з ним до моменту отримання відповідачем позовної заяви про зменшення аліментів. Син навчався в Миронівському академічному ліцеї № 2. Проте, після отримання позовної заяви у цій справі відповідач забрала сина зі школи до себе, незважаючи на його моральний стан. Вказану обставину вважає такою, що підтверджує матеріальну заінтересованість відповідача. Також на спросутвання доводів відповідача про ненадання лікування синові, вказав, що за призначенням лікаря він придбав необхідні ліки і лікував сина. Про це він повідомляв відповідача, яка на це ніяк не реагувала. Вказав, що син ОСОБА_3 проживав з ним майже рік і в цей час він придбавав для нього необхідні речі та продукти харчування. Чеки він не зберігав, оскільки вважає це негідним. Надані відповідачем докази про те, що вона купувала речі, не підтверджують факт придбання цих речей для сина. Відповідач не приймала участі в утриманні сина і тому він змушений був звернутися за стягненням аліментів. Материнські почуття у відповідача відновилися після звернення його до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Після цього вона забрала сина і налаштувала дітей проти нього. Твердження відповідача про те, що він не надав доказів на підтвердження позовних вимог, ввжає хибними, оскільки він надав докази про зміну його сімейного стану.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, в поясненнях послався на обставини, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково пояснив, що окрім його дітей та дружини, на його утриманні перебуває донька дружини від іншого шлюбу. Її батько не сплачує аліменти, а тому він взяв на себе обов?язок з її утримання. Після його звернення до суду з цим позовом син ОСОБА_3 переїхав проживати до відповідача та з січня 2024 року проживає з нею.

В судовому засіданні відповідач заявлені вимоги не визнала, в поясненнях послалася на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що стягуваний розмір аліментів на двох дітей відповідає розміру, що встановлений в законі. Доньки постійно проживають з нею, а син проживав то з нею, то з позивачем. Останнім часом син проживав з позивачем. В цей час вона купувала синові речі, одяг. 22 січня 2024 року вона забрала сина ОСОБА_3 проживати до себе, оскільки в сім?ї позивача сталася якась сварка. Позовну заяву про зменшення аліментів вона отримала 27 січня 2024 року, тому твердження позивача про те, що вона забрала ОСОБА_3 з причин звернення позивача з цим позовом до суду є невірними. Після того, як син почав проживати з нею, державний виконавець наклав арешт на її карткові рахунки через наявну незначну заборгованість зі сплати аліментів, які стягуються з неї на утримання сина ОСОБА_3 . Вважає, що бажання позивача утримувати доньку дружини від іншого шлюбу не повинне реалізовуватися за рахунок зменшення розміру утримання на доньок.

Фактичні обставини справи.

Суд встановив такі фактичні обставини.

Сторони перебували у шлюбі та мають малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Доньки ОСОБА_12 та ОСОБА_5 проживають з матір`ю, кошти на їх утримання з батька стягуються в примусовому порядку.

За судовим наказом з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Такі обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2015 року виконавчим комітетом Козинської сільської ради Миронівського району Київської області (а.с. 17), свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Миронівським РВ ДРАЦ ГТУЮ у Київській області 30 травня 2017 року (а.с. 18), рішення Миронівського районного суду Київської області у справі № 371/1564/19 від 06 травня 2020 року (а.с. 10-11), судового наказу № 371/467/22, виданого 06 липня 2022 року Миронівським районним судом Київської області (а.с. 12).

Син ОСОБА_3 проживав з батьком, кошти на його утримання стягувалися з матері в примусовому порядку.

За судовим наказом з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно. Станом на 01 листопада 2023 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складала 10553,05 грн.

Такі обставини підтверджуються даними довідки Миронівського академічного ліцею № 2 Миронівської міської ради Київської області № 28 від 16 лютого 2024 року (а.с. 42), судового наказу № 371/339/23, виданого 01 травня 2023 року Миронівським районним судом Київської області (а.с. 13), довідки розрахунку про стан заборгованості по аліментах № 36015 від 21 листопада 2023 року, виданої Миронівським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) (а.с. 14).

На час розгляду справи всі троє дітей сторін проживають з відповідачем. Також разом з нею проживає донька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Вказані обставини підтверджуються даними довідки № 15/09-24/32, виданої 31 січня 2024 року Козинським старостинським округом № 9 Миронівської міської ради (а.с. 37).

На підтвердження участі в утриманні сина ОСОБА_3 за час його проживання з позивачем відповідач надала копії чеків на придбання одягу та видаткову накладну на придбання мобільного телефону (а.с. 38).

Відповідно до даних висновку УЗД дослідження від 07 листопада 2023 року в ОСОБА_14 , 2012 року народження, наявні УЗ-ознаки перегину ж/міхура із застоєм жовчі, явища панкреатиту, збільшення селезінки, явища мезаденіту (а.с. 19). 05 лютого 2024 року відповідач отримала на ім?я сина ОСОБА_3 направлення на планове медичне обстеження до лікарів хірурга та гематолога (а.с. 39).

Позивач 12 серпня 2022 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_15 . Від вказаного шлюбу у нього 12 жовтня 2023 року народилася донька ОСОБА_8 .

На час розгляду справи позивач проживає без реєстрації за адресою: квартира під номером АДРЕСА_1 . На його утриманні перебувають дружина ОСОБА_7 , донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , донька дружини ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

З даних довідки про неотримання аліментів, виданої ОСОБА_7 15 березня 2024 року, вона не отримувала аліменти від ОСОБА_17 за період з 12 квітня 2021 року до 14 березня 2024 року на утримання доньки ОСОБА_18 .

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 19 жовтня 2023 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) (а.с. 16), довідки про неотримання аліментів № 14753, виданої 15 березня 2024 року Миронівським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) (а.с. 57), свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 05 листопада 2011 року ВДРАЦС Миронівського РУЮ у Київській області (а.с. 58), довідкою Миронівської міської ради № 544 від 15 березня 2024 року (а.с. 60).

Згідно з даними довідок про доходи ОСОБА_1 , виданих Миронівським м?ясопереробним заводом «Легко» його доходи за період з лютого 2023 року до жовтня 2024 року складають 176512,59 грн. З вказаної суми утримано податок у розмірі 31772,28 грн та аліменти у розмірі 50577,75 грн. Доходи за період з вересня 2023 року до лютого 2024 року складають 148173,86 грн. З вказаної суми утримано податок у розмірі 26671,29 грн та аліменти у розмірі 34632,94 грн. (а.с. 20, 59).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Суд встановив, що доньки сторін ОСОБА_12 та ОСОБА_19 проживалиь з матір?ю. Згоди щодо їх утримання сторонами не досягнуто, в зв?язку з чим аліменти стягуються на їх утримання з позивача в примусовому порядку, на підставі судового наказу у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку.

За правилами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно правил ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України та вказані роз`яснення, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів за вимогою матері дитини може бути вирішено питання про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу ст. 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

З огляду на наведені положення закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Позивач в позовній заяві зазначив, що тими обставинами, які мають значення для зменшення розміру аліментів, він вважає наявність обов?язку з утримання сина ОСОБА_3 , який проживає з ним, а також зміни в його сімейному стані, зокрема народження доньки ОСОБА_8 та перебування на його утриманні дружини та доньки дружини від першого шлюбу ОСОБА_18 .

Суд встановив, що з часу видачі наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання доньок його сімейний стан змінився. Він одружився з ОСОБА_7 У нього народилася донька ОСОБА_8 .

Проте, позивач не надав належних та допустимих доказів того факту, що його матеріальний стан погіршився з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Сам по собі факт народження у позивача іншої дитини, не є підставою для зміни розміру аліментів.

Зміна сімейного стану позивача, а саме необхідність утримання інших дітей та дружини, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Такі висновки зробив Верховний Суд в постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

В позовній заяві позивач, констатуючи факт зміни матеріального стану, не зазначив, якими доказами підтверджуються вказані обставини, не надав доказів на підтвердження таких обставин, не зважаючи на той факт, що судом оголошувалася перерва у підготовчому судовому засіданні для надання можливості позивачу надати відомості про його заробіток станом на час прийняття рішення про стягнення з нього аліментів.

З довідок про доходи за період з лютого 2023 року, які надані позивачем, вбачається, що він має сталий дохід, з його заробітної плати стягнуються аліменти на користь відповідача на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки. Тож на утримання його сім?ї залишається 2/3 частки заробітку. З урахуванням розміру заробітної плати, сума доходу, що залишається у позивача після сплати аліментів відповідачу, є пропорційно достатньою для утримання трьох осіб відносно розміру стягуваних аліментів на утримання двох доньок.

Тож належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення майнового стану позивача, у тому числі, у зв?язку з народженням дитини від іншого шлюбу, на час звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, відносно часу розгляду справи № 371/467/22 позивач не надав.

Щодо перебування на утриманні позивача дружини ОСОБА_7 , суд зазначає, що ч. 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища.

Разом з тим суд враховує, що це право виникає лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка.

Щодо тверджень позивача про перебування на його утриманні доньки його дружини від іншого шлюбу ОСОБА_20 , 2011 року народження, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ст. 268 СК України, вітчим зобов?язаний утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається наявність заборгованості у ОСОБА_17 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_20 , 2011 року народження. Проте доказів про наявність поважних причин, з яких біологічний батько ОСОБА_18 не можє надавати їй належного утримання, суду не надано.

Відтак у позивача відсутній законодавчо встановлений обов?язок щодо утримання ОСОБА_18 . Таке утримання він може здійснювати в добровільному порядку лише у випадку можливості надавати падчерці матеріальну допомогу. Надання такої допомоги не може здійснюватись за рахунок зменшення розміру утримання доньок позивача.

Також суд встановив, що з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 . Проте на час розгляду справи ОСОБА_3 проживає з відповідачем. Такий факт позивач не оспорює та визнав у відповіді на відзив. Факт наявності заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у відповідача перед позивачем не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки така заборгованість підлягає стягненню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Зменшення аліментів на утримання доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , у зв?язку з тим, що позивач має на утриманні іншу малолітню дитину, а також надає матеріальну допомогу дружині та її доньці від іншого шлюбу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення прав доньок позивача та суперечитиме їх інтересам.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз ст.ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи обставини, на які він посилається, як на такі, що впливають для визначення розміру аліментів або можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів не є обґрунтованими. Судом не встановлено підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються за судовим рішенням.

На виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не довів суду, що його матеріальний стан чи інші обставини, унеможливлюють виплату ним аліментів на утримання доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення ними повноліття, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

На підставі викладеного та, враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом він не здатен сплачувати аліменти на утримання доньк ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в розмірі визначеному судовим рішенням, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає.

Визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще неповнолітню дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від шлюбу з відповідачем та суперечитиме їх інтересам.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до правил ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, судовий збір, сплачений позивачем, поверненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_2 .

Суддя Л.О. Капшук