Справа № 643/333/24
Провадження № 2/643/1344/24
11.06.2024 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді Афанасьєва В.О..
секретаря судового засідання Ткаченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04.06.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі «Банк») та ОСОБА_1 (надалі Відповідач) був укладений Кредитний договір №ML-702/144/2007 (далі - Кредитний договір).
Згідно з Кредитним договором, а також на підставі Кредитної заявки Банк надав Відповідачу кредит в сумі 37 000,00 Дол. США.
Відповідач, в свою чергу, зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п. п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів. 18.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору №ML-702/144/2007, за умовами якого сторони домовились, що на період з 18.11.2013 року до повного виконання Боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка в розмірі 0,00 %, дата остаточного повернення Кредиту 16.10.2028.
Станом на 18.04.2023 року заборгованість Відповідача по тілу кредиту за Кредитним договором №ML-702/144/2007 становить 16 689,44 Доларів США.
04.06.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань Відповідача за Кредитним договором, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №PСL-702/144/2007 (надалі Договір іпотеки), відповідно до умов якого останній зобов`язався відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання за Кредитним договором №ML702/144/2007 від 04.06.2007 року.
Відповідно до п. 3.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є однокімнатна квартира АДРЕСА_2 та належить Відповідачу на підставі Договору купівліпродажу.
29.06.2010 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н та договір відступлення права вимоги. 18.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу № 18/04/2023 та договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки.
13.11.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України на підставі договору факторингу № б/н відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» (надалі «Позивач») права вимоги заборгованості Відповідача з договором кредиту в сумі 602 119,95 грн., що за офіційним курсом НБУ на момент укладення договору факторингу становило еквівалент заборгованості Відповідача за кредитом в розмірі 16 689,44 Доларів США. Того ж дня було укладено договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» перейшли всі права Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» щодо права вимоги до Відповідача за Кредитним договором № МL-702/144/2007 та договором іпотеки № PСL-702/144/2007. Відповідач свої зобов`язання за договором кредиту не виконував, отже станом на дату звернення до суду його заборгованість перед Позивачем становить 602 119,95 (шістсот дві тисячі сто дев`ятнадцять) грн. 95 коп.
У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
17.01.2024 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.
05.03.2024 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення повісток за місцем проживання, однак судові повістки повернуті суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявник не виявив належної зацікавленості у розгляді його справи, що, зокрема, свідчить про те, що він протягом тривалого часу не звертався до суду за інформацією щодо стану розгляду його заяви.
Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини «Каракуця проти України».
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи наведені положення, згідно зі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим постановити заочне рішення у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Приписами ст. ст.12,81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 04.06.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі «Банк») та ОСОБА_1 (надалі Відповідач) був укладений Кредитний договір №ML-702/144/2007 (далі - Кредитний договір).
Згідно з Кредитним договором, а також на підставі Кредитної заявки Банк надав Відповідачу кредит в сумі 37 000,00 Дол. США.
Відповідно до п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 кредитного договору, повернення відповідно частини кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку платежів. Сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині (пункт 1.9 кредитного договору).При цьому сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги (пункт 1.9.1).
18.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору №ML-702/144/2007, за умовами якого сторони домовились, що на період з 18.11.2013 року до повного виконання Боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка в розмірі 0,00 %, дата остаточного повернення Кредиту 16.10.2028.
04.06.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань Відповідача за Кредитним договором, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №PСL-702/144/2007 (надалі Договір іпотеки), відповідно до умов якого останній зобов`язався відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання за Кредитним договором №ML702/144/2007 від 04.06.2007 року.
Відповідно до п. 3.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є - квартира, загальною площею 32,9 кв. м., житловою площею 16,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та належить іпотекодавцю, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 04.06.2007 року.
29.06.2010 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н та договір відступлення права вимоги. 18.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу № 18/04/2023 та договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки.
13.11.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України на підставі договору факторингу № б/н відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» (надалі «Позивач») права вимоги заборгованості Відповідача з договором кредиту в сумі 602 119,95 грн., що за офіційним курсом НБУ на момент укладення договору факторингу становило еквівалент заборгованості Відповідача за кредитом в розмірі 16 689,44 Доларів США. Того ж дня було укладено договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки.
Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» перейшли всі права Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» щодо права вимоги до Відповідача за Кредитним договором № МL-702/144/2007 та договором іпотеки № PСL-702/144/2007.
Згідно розрахунку заборгованості, станом на 15.01.2024 року ОСОБА_1 не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки, у зв`язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором № МL-702/144/2007 від 04.06.2007 року, що становить 602119,95 грн.
У відповідності до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позичальник ОСОБА_1 , свої договірні зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим вимога про стягнення заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Також позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартири, площею 32,9 кв. м., житловою площею 16,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 , який є іпотекодавцем.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, згідно із наведеним положенням Закону право на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя у разі невиконання вимоги банку про дострокове виконання основного зобов`язання, тобто пред`явленню позову про звернення стягнення на предмет іпотеки обов`язково має передувати пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання.
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
У пункті 2.1 договору іпотеки№ РМL-702/583/2008 від 17.01.2008сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну дії, а саме: строк повернення кредиту визначений не пізніше 17.01.2023.
Відповідно до Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов`язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України.
Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, а в нашому випадку Позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або Іпотекодержатель та Іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки Іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договором про задоволення вимог Іпотекодержателя також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-1561цс15, від 9 грудня 2015 року у справі № 6-2479цс15, від 07 жовтня 2015 року у справі №6-1935цс15, від 04 листопада 2015 року у справі №6-340цс15, які в силу положень статті 360 7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Слід зазначити, що положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38,39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні нормистатті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.
Разом з тим відповідно до статей 19,57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.
У спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.
Даної правової позиції дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 23.05.2018 року по справі № 643/2362/14-ц.
Враховуючи зазначене, у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах через органи виконавчої служби (приватного виконавця), початкова ціна для реалізації зазначається не в рішенні суду, а визначається вже на стадії виконання такого рішення відповідно ст. 57 Закону України Про виконавче провадження.
Станом на час розгляду справи заборгованість за Кредитним договором залишається не погашеною, а вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» не виконаною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 7225,44 коп.
Керуючись ст. ст.19, 27, 83, 175, 274-275, 280-289, 354 ЦПК України,-
Позов товариства з обмеженою «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Відповідачами протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя В.О. Афанасьєв