Провадження №2/748/416/24
Єдиний унікальний № 748/1085/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Хоменко Л.В.

секретаря Базарної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Михайло-Коцюбинської територіальної громади в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, треті особи: Комунальне підприємство «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» Чернігівської районної ради Чернігівської області, Чернігівська районна державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Михайло-Коцюбинської територіальної громади в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, у якому просять:

- визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на частину житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , зазначені в технічному паспорті на житловий будинок під літерами : «А-1» житловий будинок з «а- 1» верандою, загальною площею 63,9 кв.м., в т.ч. житловою площею 25,7 кв.м., «Б-1» літня кухня, «В-1» сарай, «В1-1» сарай, «Г-1» пригребиця, «г1» льох, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та право власності на частину вищезазначеного домоволодіння, як за членом колишнього колгоспного двору;

- визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , зазначені в технічному паспорті на житловий будинок під літерами : «А-1» житловий будинок з «а-1» верандою, загальною площею 63,9 кв.м., в т.ч. житловою площею 25,7 кв.м., «Б-1» літня кухня, «В-1» сарай, «В1-1» сарай, «Г-1» пригребиця, «г1» льох, як за членом колишнього колгоспного двору.

Свої вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько ОСОБА_4 , спадщину після його смерті, як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняла його дружина ОСОБА_3 , оскільки проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою. Спадкова справа не відкривалась. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 , яка була головою колгоспного двору, після її смерті відкрилась спадщина на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, виконав вимоги ст. 1268, 1269 ЦК України та звернувся до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на будинок на ім`я померлої матері, не видавався та державної реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно не проводилось, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Враховуючи, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як члени колишнього колгоспного двору своє право власності на частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у встановленому законом порядку не зареєстрували, оскільки правовстановлюючий документ не видавався, вони позбавлені можливості здійснити це у позасудовому порядку, тому виникла необхідність звернення до суду.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської областіу судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечує.

Представники третіх осіб Комунального підприємства «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» Чернігівської районної ради Чернігівської області та Чернігівської районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилися, надали заяви, про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про їх права та взаємовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконкомом Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 15 (а.с.16).

Згідно довідки Пакульського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 26 лютого 2024 року ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_3 (а.с.17).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець за законом першої черги фактично прийняла його дружина ОСОБА_3 , яка мала право на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті чоловіка та була зареєстрована і проживала разом з ним за однією адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис 01 (а.с.20).

Заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_5 06 березня 2006 року та зареєстрованим в реєстрі за № 39, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все належне їй майно заповіла сину ОСОБА_1 (а.с.19).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 (а.с.19).

Згідно довідок Пакульського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 26 лютого 2024 рокузгідно погосподарських книг Пакульського старостинського округу станом на 01 липня 1990 року - 15 квітня 1991 року за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані: ОСОБА_3 голова колгоспного двору, її чоловік ОСОБА_4 та діти ОСОБА_1 , ОСОБА_6 . Господарство відносилося до категорії «колгоспний двір», де ОСОБА_3 була головою господарства.

Тобто, станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», де ОСОБА_3 була головою господарства.

Колгоспний двір за Цивільним кодексом Української РСР (1963 року) визначався, як сімейно - трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України '' Про власність ''.

Таким чином, померлі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як колишні члени колгоспного двору, мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, тобто по частині кожен. Після смерті ОСОБА_4 спадщину у вигляді 1/4 частини спірного домоволодіння прийняла його дружина ОСОБА_3 , частка якої після цього стала складати 1/2 частину спірного домоволодіння ( 1/4 +1/4).

Згідно довідки Пакульського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с.21).

Спадщину після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом, прийняв її син ОСОБА_1 , який своєчасно звернувся до Чернігівської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Родинні відносини між померлими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та позивачем, як батьками та сином, підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача (а.с.12).

Позивач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про укладення шлюбу, змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_8 » (а.с.15 на звороті).

Згідно з ч. І ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно інформаційної довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» № 91 від 15 лютого 2022 року право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 , станом на 01 січня 2013 року не зареєстровано (а.с.25).

Відповідно Звіту про оцінку майна від 27 лютого 2024 року, ринкова вартість вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 83 054 грн. (а.с.30).

За повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори, 23 лютого 2011 року була відкрита спадкова справа № 106 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Їз заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся син спадкодавця ОСОБА_1 , який прийняв спадщину за заповітом.

Листом державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Деркач Н.Б. роз`яснено позивачу, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок не має можливості, оскільки спадкодавець за життя не вчинив жодних дій, які були б спрямовані на проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок та не одержав документ, що посвідчує право власності на нього.

Згідно з положеннями ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились до його смерті. Свідоцтво про право власності на житловий будинок спадкодавець за життя не отримував.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, виходячи з наведеного, оскільки позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку та отримати відповідні свідоцтва про право власності на будинок, бо відсутній правовстановлюючий документ, у якому була б визначена частка кожного на даний будинок, так як дане домоволодіння відносилося до господарства колгоспний двір та не проведена державна реєстрація нерухомого майна, тому право позивачів підлягає судовому захисту шляхом визнання за ними права власності на спірне домоволодіння.

За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 за заповітом на частину житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та право власності на частину вищезазначеного домоволодіння, як за членом колишнього колгоспного двору, а загалом на 3/4 зазначеного домоволодіння; за позивачем ОСОБА_2 визнати право власності на частину житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору, з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1233, 1268 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на 3/4 частини житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , з яких на частину як за членом колишнього колгоспного двору, на 1/2 частину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на частину житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Хоменко Л.В.