КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року місто Київ

Справа № 761/23329/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6503/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О. В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року (ухвалене у складі судді Чередніченко Н.П., інформація про дату складання повного рішення відсутня)

у справі за позовомОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков О.О. З урахуванням уточненої позовної заяви просила:

- визнатитаким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 813, вчинений 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ«Фінансово-правова група Лекс», правонаступником якого є ТОВ «Епро Скул» заборгованість в загальній сумі 23 392 грн 95 к.;

- стягнути з ТОВ«Фінансово-правова група Лекс», правонаступником якого є ТОВ «Епро Скул», стягнуті в межах ВП № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 7 721 грн 61 к.;

- стягнути з ТОВ«Фінансово-правова група Лекс», правонаступником якого є ТОВ «Епро Скул», стягнуті в межах ВП № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 2 266 грн 00 к.

Позов обґрунтовано тим, що 13.01.2022 року приватним нотаріусом КМНО Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис № 813 про стягнення із позивача на користь відповідача заборгованості.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису.

Позивач зазначає, що зазначений виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки, зокрема, приватним нотаріусом в порушення вимог закону не було перевірено безспірність заборгованості, а відповідачем не було надано нотаріусу належний пакет документів, який давав би підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач не укладала нотаріально посвідчених договорів. Будь-яких письмових вимог від відповідача про усунення порушень та сплати боргу позивач не отримувала.

З огляду на викладене, та зважаючи на те, що заборгованість не є безспірною, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню зазначений виконавчий напис, а також стягнути із відповідача на користь позивача кошти, які були безпідставно стягнуті приватним виконавцем в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Визнанотаким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 813, вчинений 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, яким запропоновано стягнути із ОСОБА_2 на користь ТОВ«Фінансово-правова група Лекс», правонаступником якого є ТОВ «Епро Скул» заборгованість в загальній сумі 23 392 грн 95 к.

В іншій частині позовних вимог відмовлено

Стягнутоіз Товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» на користь ОСОБА_2 судовий збір на загальну суму 1 610 (одна тисяча шістсот десять) грн 40 к.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 28 грудня 2023 року, згідно поштової відмітки, направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року скасувати в частині відмови у стягнені грошових коштів, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Епро Скул» на користь ОСОБА_2 набуті без достатньої правової підстави грошові кошти у розмірі 8 638 грн 74 к.; та вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачем набуто грошові кошти без достатньої правової підстави, які мають бути повернуті позивачу.

Вказує, що суд встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, залишив поза увагою те, що отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачці відповідно до положень статті 1212 ЦК України.

В частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, рішення суду першої інстанції ніким не оскаржене і не є предметом апеляційного перегляду.

В апеляційній скарзі представник позивача просить апеляційний суд долучити до матеріалів справи нові докази які не були надані при розгляді справи в суді першої інстанції, оскільки докази отримані на адвокатський запит лише 20 грудня 2023 року.

Представник вказує, що згідно долучених до апеляційної скарги доказів вбачається, що станом на 20.12.2023 по виконавчому провадженню № НОМЕР_1 приватним виконавцем Шарковим О.О. стягнуто 9 987 грн 61 к., які розподілено в порядку статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках виконавчого провадження наступним чином:

- 8 638 грн 74 к. стягнуто та перераховано на рахунок стягувача ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» згідно виконавчого документа;

- 863 грн 87 к. стягнуто та перераховано як основна винагорода приватного виконавця Шаркова О.О. згідно постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 14.02.2022 № НОМЕР_1;

- 485 грн 00 к. стягнуто та перераховано в рахунок погашення понесених мінімальних витрат виконавчого провадження згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.02.2022 № НОМЕР_1.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.

Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу та стягнути з відповідача 8 638 грн 74 к. Вказував, що ТОВ «Епро Скул» є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «ФІНАНСОВА-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС», тому саме вони є відповідальною особою.

Представник ТОВ «Епро Скул» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем знаходження, а також на електронну пошту. Судова повістка, що направлялась на адресу відповідача повернулась на адресу суду як не отримана з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до пунктів 3,4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що відповідачем не повідомлено іншої адреси, за якою суд міг здійснювати повідомлення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який повідомлявся про розгляд справи належним чином.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно апеляційної скарги вбачається, що рішення оскаржується лише в частині незадоволених позовних вимог, тому рішення в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню апеляційному перегляду не підлягає.

Вирішуючи питання про прийняття нових доказів долучених до апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.

Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Обґрунтовуючи поважність причин неподання доказів до суду першої інстанції представник позивача вказував, що відповідь на адвокатській запит та платіжні інструкції отримав вже після ухвалення судом рішення, а тому був позбавлений подати докази раніше.

З долученої відповіді приватного виконавця Шаркова О. О. від 20.12.2023 № 10287 на адвокатський запит вбачається, що приватним виконавцем Шарковим О. О. надається відповідь на адвокатський запит від 07.09.2023 року щодо розподілених грошових коштів у виконавчому провадженню № НОМЕР_1.

Матеріалами справи підтверджено, що провадження у даній справі Голосіївським районним судом міста Києва відкрито 21 серпня 2023 року.

Адвокатський запит з метою отримання доказів представником позивача подано 07 вересня 2023 року, рішення у справі ухвалено 29 листопада 2023 року, відповідь на адвокатський запит надано 20 грудня.2023 року, тобто після ухвалення судом рішення.

Отже на момент ухвалення оскаржуваного рішення у представника позивача були відсутні докази, що долучені до апеляційної скарги, з причин що не залежали від нього.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе визнати причини неподання доказів до суду першої інстанції поважними та прийняти відповідь приватного виконавця Шаркова О. О. від 20.12.2023 №10287 на адвокатський запит, платіжну інструкцію № 9077 від 29 червня 2023 р., платіжну інструкцію № 9078 від 29 червня 2023 р., платіжну інструкцію № 9079 від 29 червня 2023 р., платіжну інструкцію № 9806 від 14 липня 2023 р., платіжну інструкцію № 9807 від 14 липня 2023 р. до матеріалів справи.

Заслухавши доповідь Головуючого судді Желепи О. В., пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення в частині відмови в стягнення коштів не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.01.2022 року приватним нотаріусом КМНО Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис № 813, яким запропоновано стягнути із позивача на користь відповідача за період із 28.08.2014 р. по 16.11.2021 р. заборгованість в загальній сумі 23392,95 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису.

Доказів того, що зазначене виконавче провадження завершене, матеріали справи не містять.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів суд першої інстанції виснував, що оскільки виконавчий напис визнається судом таким, що не підлягає виконанню, отримані відповідачем грошові кошти на погашення за цим виконавчим написом заборгованості мають бути повернуті позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Однак суд зазначив, що стороною позивача не було доведено достатніми доказами розмір коштів, який було фактично отримано стягувачем в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, який не підлягає виконанню, а відтак в задоволенні позовних вимог в частині стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 7721,61 грн. та в сумі 2266,00 грн. слід відмовити, в зв`язку із недоведеністю заявлених до стягнення сум.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідокнабуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів суд першої інстанції правильно виснував, що оскільки виконавчий напис № 813, вчинений 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О., яким запропоновано стягнути із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», правонаступником якого є ТОВ«Епро Скул» заборгованість в загальній сумі 23 392 грн 95 к. - визнано таким що не підлягає виконанню, то отримані відповідачем грошові кошти на погашення за цим виконавчим написом заборгованості мають бути повернуті позивачу, відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Однак висновки суду про недоведеність позовних вимог є помилковими.

Апеляційним судом встановлено, що по виконавчому провадженню № НОМЕР_1 приватним виконавцем Шарковим О.О. стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 9 987 грн 61 к., які розподілено в порядку статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках виконавчого провадження наступним чином:

- 8 638 грн 74 к. стягнуто та перераховано на рахунок стягувача ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» згідно виконавчого документа;

- 863 грн 87 к. стягнуто та перераховано як основна винагорода приватного виконавця Шаркова О.О. згідно постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 14.02.2022 № НОМЕР_1;

- 485 грн 00 к. стягнуто та перераховано в рахунок погашення понесених мінімальних витрат виконавчого провадження згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.02.2022 № НОМЕР_1.

Вказані обставини підтверджені платіжною інструкцією № 9078 від 29 червня 2023 р., платіжною інструкцією № 9079 від 29 червня 2023 р., платіжною інструкцією № 9806 від 14 липня 2023 р., платіжною інструкцією № 9807 від 14 липня 2023 р.

Згідно платіжної інструкції № 9079 від 29 червня 2023 року приватний виконавець Шарков О. О. перерахував ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» грошові кошти у розмірі 6 578 грн 74 к., призначення платежу № 813; 13.01.2022; ОСОБА_2 ; № НОМЕР_1; кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача без ПДВ.

Згідно платіжної інструкції № 9807 від 14 липня 2023 року приватний виконавець Шарков О. О. перерахував ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» грошові кошти у розмірі 2 060 грн 00 к., призначення платежу № 813; 13.01.2022; ОСОБА_2 ; № НОМЕР_1; кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача без ПДВ.

Згідно платіжної інструкції № 9077 від 29 червня 2023 року приватний виконавець Шарков О. О. перерахував грошові кошти у розмірі 485 грн 00 к., призначення платежу № 813; 13.01.2022; ОСОБА_2 ; № НОМЕР_1; Витрати виконавчого провадження без ПДВ.

Згідно платіжної інструкції № 9078 від 29 червня 2023 року приватний виконавець Шарков О. О. перерахував грошові кошти у розмірі 657 грн 87 к., призначення платежу № 813; 13.01.2022; ОСОБА_2 ; № НОМЕР_1; Основна винагорода приватного виконавця без ПДВ.

Згідно платіжної інструкції № 9806 від 14 липня 2023 року приватний виконавець Шарков О. О. перерахував грошові кошти у розмірі 206 грн 00 к., призначення платежу № 813; 13.01.2022; ОСОБА_2 ; № НОМЕР_1; Основна винагорода приватного виконавця без ПДВ.

Таким чином приватним виконавцем Шарковим О. О. стягнуто з ОСОБА_2 та перераховано на рахунок стягувача ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» 8 638 грн 74 к.

Враховуючи викладене, а також те, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року в даній справі в частині, яка ніким не оскаржується, виконавчий напис № 813, вчинений 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О., яким запропоновано стягнути із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», правонаступником якого є ТОВ «Епро Скул» заборгованість в загальній сумі 23 392 грн 95 к. визнано таким, що не підлягає виконанню, отримані на підставі вказаного виконавчого напису кошти в розмірі 8 638 грн 74 к. підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала.

Апеляційний суд також враховує, що правонаступником ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» за договором відступлення прав вимоги № 06062023-1 є ТОВ «Епро Скул» - відповідач у даній справі.

Таким чином з відповідача на користь позивач підлягають стягненню безпідставно набуті кошти у розмірі 8 638 грн 74 к.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, під час перегляду справи апеляційним судом було встановлено, що суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволені позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих коштів.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року в оскаржуваній частині скасуванню, з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 грн 40 к.

Крім того, 15 січня 2024 року представником позивача подано до апеляційного суду заяву про стягнення судових витрат, які окрім судового збору, складаються також і з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

На підтвердження понесених витрат до заяви долучено: копію договору про надання правової допомоги № 36-23 від 14 червня 2023 року,копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 36-23 від 27 грудня 2023 року, копію акта приймання-передачі наданих послуг № 05-24 від 28.12.2023 року, копію квитанції про оплату 6 000 грн за адвокатські послуги ОСОБА_2 , копію договору про надання правової допомоги № 03-24 від 05 січня 2024 року, копію ордера про надання правничої допомоги серія АІ № 1524386.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подаючи заяву про стягнення судових витрат дотримався строків визначених ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки подав заяву разом із доказами понесених судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21).

У справі № 910/906/18 Верховний Суд погодився з наявністю підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, оскільки їх розмір був обґрунтований, а відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з наданням розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до даної справи.

Оскільки від відповідача не надійшло заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а апеляційний суд вважає заявлений розмір розумним та обґрунтованим, підстави для його зменшення у апеляційного суду відсутні.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн 00к.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року в частині відмови у стягненні грошових коштів набутих без достатньої правової підстави - скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» на користь ОСОБА_2 грошові кошти набуті без достатньої правової підстави у розмірі 8 638 грн 74 к.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 грн 40 к.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн 00 к.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 червня 2024 року.

Головуючий О. В. Желепа

Судді О. Ф. Мазурик

О. В. Немировська