Справа № 565/968/24
Провадження № 2-с/565/8/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

-головуючого судді Зейкана І.Ю.,

-з участю секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,

-представника заявника (божника) ОСОБА_1 ,

-представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах боржника ОСОБА_3 , про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 565/968/24 за заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

До Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла заява представника боржника ОСОБА_5 , у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.06.2024 у справі № 565/968/24.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що 11.06.2024 заявник (боржник) ОСОБА_3 отримав від Кузнецовського міського суду Рівненської області судовий наказ від 06.06.2024 у справі № 565/968/24 про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі частини заробітку (доходу) боржника щомісячно. Заяву про видачу судового наказу ОСОБА_4 мотивувала тим, що дитина проживає разом з нею, вона самостійно утримує дитину та несе всі витрати, пов`язані з таким утриманням. Однак жодних доказів, а саме щодо проживання дитини разом з нею і перебування дитини на її утриманні ОСОБА_4 суду не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Зазначає, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, а тому звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів стягувач зобов`язаний довести наявність у нього такого права. Також у заяві зазначила, що у боржника ОСОБА_3 відсутній обов`язок зі сплати аліментів на користь ОСОБА_4 , оскільки дитина ОСОБА_6 постійно проживає з ним.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 вимоги заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню підтримала з підстав викладених у заяві. Вказала, що фактично між сторонами існує спір про місце проживання дитини, щодо утримання дитини, а тому відсутні підстави для видачі судового наказу. Відповідаючи на поставлені питання представник боржника ОСОБА_1 пояснила, що боржник ОСОБА_3 не звертався до суду з приводу визначення місця проживання дитини, проте має намір таке зробити у майбутньому. Наразі дитина з суботи разом з матір`ю поїхали на відпочинок оздоровитись.

Представник стягувача ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 посилаючись на те, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.12.2016 у справі № 556/1730/16-ц визначено місце проживання дитини ОСОБА_6 разом матір`ю. З того часу дитина ОСОБА_6 постійно проживає із стягувачем, проте 1-2 дня на тиждень проводить час за місцем проживання боржника, у порядку участі останнього у вихованні дитини.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази суд встановив наступні обставини.

06.06.2024 Кузнецовським міським судом Рівненської області виданий судовий наказ у справі № 565/968/24, яким з боржника ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Аліменти стягнуті з 20.05.2024 до досягнення дитиною повноліття.

Боржник ОСОБА_3 , від імені якого діє його представник ОСОБА_1 , подав заяву про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню, яка мотивована тим, що Кузнецовським міським судом Рівненської області виданий вище зазначений судовий наказ без доказів того, що дитина ОСОБА_6 проживає разом із стягувачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

З аналізу змісту заяви ОСОБА_3 вбачається, що він доводить обставину відсутності у нього обов`язку утримувати дитину ОСОБА_6 , на утримання якого стягнуті аліменти.

В той же час, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок батька щодо утримання дитини не може бути припинений у зв`язку з проживанням дитини разом з ним. Тому доводи боржника ОСОБА_3 про відсутність у нього обов`язку утримувати дитину є безпідставними, а отже відсутні підстави для визнання судового наказу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.06.2024 у справі № 565/968/24 таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, зі змісту розглядуваної заяви ОСОБА_3 вбачається, що він оспорює обставину проживання дитини ОСОБА_6 разом із стягувачем ОСОБА_4 та подавши заяву, про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню намагається поновити розгляд заяви ОСОБА_4 про видачу судового наказу з метою досягнення того, щоб фактично скасувати судовий наказ, яким з нього стягнуто аліменти.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, заробітку платника аліментів.

Оскільки, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.12.2016 у справі № 556/1730/16-ц, яким розірвано шлюб між сторонами, визначено місце проживання дитини ОСОБА_6 разом з матір`ю, боржник ОСОБА_3 не звертався до суду з вимогою змінити місце проживання дитини разом з ним, суд доходить висновку, що стягувач ОСОБА_4 мала підстави для звернення до суду, на підставі ч. 3 ст. 19, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Суд враховує також те, що законодавцем у ст. 170-171 ЦПК України, визначено спеціальний порядок перегляду судових рішень у формі судового наказу. Так, за змістом вказаних норм, судовий наказ підлягає скасуванню за заявою боржника за умови відсутності підстав для повернення такої заяви та в цьому випадку суд роз`яснює стягувачу його право звернутись до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Проте, згідно з ч. 7-8 ст. 170 ЦПК України, законодавцем визначено особливий порядок перегляду судових наказів про стягнення аліментів та позбавлено боржника права подати заяву про скасування судового наказу, яким стягнуті аліменти на утримання дитини. Так, зокрема, відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У частині 8 ст. 170 ЦПК України, визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

В той же час боржник, будучи не згідний із судовим наказом, яким з нього стягнуті аліменти на утримання дитини та оспорюючи підстави для його видачі, не дотримався порядку, визначеного ч. 7-8 ст. 170 ЦПК України щодо перегляду такого судового рішення.

Крім того, боржник не скористався своїм правом звернення з позовом до стягувача про припинення стягнення аліментів або звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про безпідставність заяви ОСОБА_3 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, а отже у задоволенні цієї заяви необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. 180, 181 СК України, ст.. 19, 161, 170, 171, 432 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Головуючий суддя І.Ю.Зейкан