Справа № 585/1216/24
Номер провадження 2/585/485/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Євлах О.О., за участі: секретаря - Безручко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,

до

відповідач: ОСОБА_1 ,

вимоги заявника: про стягнення заборгованості,-

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 12.03.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

2. Позов обґрунтував тим, що 11.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус України» було укладено електронний Договір № 4758030 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених їх на сайті. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту 11.10.2021 року.

11.10.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5700 гривень. В зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4 та п.4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів ( до 10.11.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

10.11.2021 року Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахування процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись п. 4.3 Кредитного договору Кредитний договір було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

12.11.2021 року відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок кредитора в розмірі 10.00 грн

19.11.2021 року відповідач частково здійснив оплату процентів на рахунок кредитора в сумі 260,00 грн.

Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором - кредитор 17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» , як клієнтом , та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором було укладено Договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором укладеним з відповідачем. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Українга» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20000 грн - тіло кредиту та 45330 грн- нараховані проценти, всього -65330 грн.

Тому просили стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором, у розмірі 65330,00 грн. та 2422,40 грн. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

3. Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 65330,00 гривень ним визнав в повному обсязі. Щодо витрат на оплату судового збору зазначив. Що в зв`язку з визнанням ним позовних вимог до початку розгляду справи по суті просив вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Сплаченого при поданні позову до суду.

Щодо витрат на оплату правничої допомоги відповідач вважав, що фактично правнича допомога полягала лише у заповненні шаблону позовної заяви даними про відповідача, про кредитний договір та про суму заборгованості, що міг здійснити сам позивач в порядку само представництва без звернення за наданням правничої допомоги. З огляду на це вважав. Що слід піддати критичній оцінці посилання представника позивача у позовній заяві на те, що на складання позовної заяви ним витрачено 5 годин, за які до оплати підлягає 5000 гривень, оскільки для виконання відповідних робіт з урахуванням вищенаведених обставин така кількість годин на виконання відповідних робіт є необгрунтованою. Також необґрунтованими є і посилання представника позивача на те, що на збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви ним витрачено 3 години , вартість яких складає 3000 гривень. Не погоджується відповідач і з тим. Що на подання позовної заяви до суду ним витрачено 2 години, вартість яких складає 2000 гривень, оскільки представник позивача подав позов через систему Електронний суд шляхом вчинення відповідного алгоритму дій, для чого не потрібні спеціальні знання у сфері права та час, на втрату якого йдеться посилання.

Також відповідач зазначає, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу перебільшують 20 відсотків суми боргу, що свідчить про їх не співмірність з ціною позову.

4. Позивач подав відповідь на відзив в якому зазначив, що доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач не погоджується вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства . З приводу судових витрат представник позивача вказує на те, що їх розмір є обґрунтованим та спів мірним проробленій адвокатом роботі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

5. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

6. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. Ухвалою суду від 14.03.2024 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеному позовному провадженні.

Оскільки відповідач повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

8. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

9. Судом встановлено, що 11.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4758030. Згідно розділу 1 Договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 20000,00 грн. Строк кредиту 30 днів. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1,4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки. У межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до 4.2 Договору. У межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 24079,41 % річних, за зниженою ставкою 2013,43 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 31400,00 грн., за зниженою ставкою 25700,00 грн.

Відповідно до п.5.4. Договору, споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені та інші платежі передбачені Договором. Відповідно до розділу 10 Договору, Споживач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом № 53-Од від 16.01.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (а.с8-16). Даний договір було підписано електронним підписом ОСОБА_1 (а.с.12 на зв).

10. 01 липня 2020 року, між ТОВ «Фінансова компанія « контрактовий дім» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про надання послуг з переказу платежів № 087/20-П. Згідно розділу 1 Договору, Договором Клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати Платежі з використанням Реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send. Перекази на користь Отримувачів здійснюється ФК за умови перерахування Клієнтом Забезпечувального платежу на Рахунок ФК, в межах якого Клієнт отримує право направляти Реєстри виплат ФК з метою переказу Платежів. Суми Забезпечувального платежу перераховуються окремими платежами. Розмір Забезпечувального платежу самостійно визначаються Клієнтом, з розрахунку сум всіх очікувальних Платежів в звітному місяці (а.с.39 на зв-42).

11. Згідно договору факторингу № 17.01/23-Ф від 17 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія « Фінтраст України» ( Фактор) та ТОВ «Авентус Україна» ( Клієнт), за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с.66-71).

12. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 17.01/23-Ф від 17 січня 2023 року Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 7549, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу № 17.01/23-Ф від 17 січня 2023 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей (а.с.70 на зв).

13. Згідно реєстру боржників ( витяг) від 17 січня 2023 року до Договору Факторингу № 17.01/23-Ф від 17 січня 2023 року, Клієнт відступає Факторові Право Вимоги заборгованості до Боржників, а саме: ОСОБА_1 - сума заборгованості 65330,00 грн. (а.с.21).

14. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4758030 від 11.09.2021 року у ОСОБА_1 мається заборгованість в сумі 65330,00 грн. (а.с.22-34).

V. Норми права.

15. Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як передбачено ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях…….

Згідно норм викладених в ст. 644 Цивільного кодексу України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону №675-VIII.

Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

VI. Оцінка суду.

16. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, а також враховуючи визнання позову відповідачем в частині стягнення суми боргу, суд вважає, що існують підстави для задоволення позову.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , підписавши 11.09.2021 року Договір про надання споживчого кредиту № 4758030, уклав кредитний договір з ТОВ «Авентус Україна», за умовами якого отримав кредит в розмірі 20000 грн. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки отримання зазначених коштів підтверджено наданими до позову доказами, дослідженими судом.

17 січня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги за Кредитним договором № 4758030ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Встановлене свідчить про те, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 65330 грн.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідач користувався наданими позивачем коштами, не надав суду заперечень, щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості по кредиту, а навпаки визнав позов в цій частині, доказів про відсутність заборгованості у розмірі вказаному в розрахунку, суду не надано, то тому суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості є обґрунтованим.

VІІ. Розподіл судових витрат.

17. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складається з 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даному випадку, оскільки позивач подав позовну заяву до суду через електронний суд, 2422,40 грн.

Згідно платіжної інструкції №3603 від 05.03.2024 року (а.с.1) позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору.

Враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність повернення 50 % сплаченого судового збору на користь ТОВ «ФК ФІНТРАСТ УКРАЇНА», а саме в сумі 1211 грн.20 коп.

Крім того, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ФІНТРАСТ УКРАЇНА`підлягає стягненню 1211грн. 20 коп. сплаченого позивачем судового збору.

18. Щодо витрат на правничу допомогу адвокатів, суд зазначає наступне.

Суд розподіляє судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Встановлено, що згідно звіту про надання правової допомоги, згідно Договору № 10/07-2023 від 06 березня 2024 року, рахунку на оплату по замовленню № 2396/06/03 від 06 березня 2024 року, платіжної інструкції від 09 жовтня 2023 року № 1176, ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтранст» сплачено адвокату Столітній М.М. за надання правової допомоги 10 000 грн. ( а.с.20).

Враховуючи, що справа є незначної складності, обсяг виконаної адвокатом роботи є незначним, оскільки позов шаблонний, який не містить навіть детального розрахунку, поданий через систему «Електронний суд» без особливих матеріальних затрат, то суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 не . є розумними , обґрунтованими та співмірними виконаній адвокатом роботі, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 1500,00 гривень.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 - 265, 268, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 65330 ( шістдесят п`ять тисяч триста тридцять) гривень 00 копійок.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» , 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 200 копійок судового збору та 1500 ( одну тисячу п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу .

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»», 50% сплаченого судового збору у сумі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять ) грн.. 20 коп. за платіжною інструкцією №3603 від 05.03.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Фінтраст України» , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118 / 2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Оксана ЄВЛАХ