Провадження № 2/522/6757/24
28 листопада 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Зелінська К.Ю..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу
Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним чином. Так, 27 грудня 1994 року на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6197. Відповідно до цього договору, ОСОБА_3 , діючи від імені ОСОБА_2 за довіреністю, продав квартиру ОСОБА_1 . Квартира площею 44,8 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Після укладення договору купівлі-продажу, він був зареєстрований покупцем 28 грудня 1994 року в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації. Договір не був нотаріально засвідчений, проте сторони домовилися про всі істотні умови, і відбулося повне виконання договору. Покупець сплатив суму, вказану в договорі, продавець передав ключі від квартири, а покупець вселилася у квартиру та зареєструвала своє місце проживання 14 квітня 1995 року.
Позивач проживає у цій квартирі майже 30 років, що підтверджується відповідними відмітками в паспорті та випискою з домової книги. На час укладення договору норми статті 657 Цивільного Кодексу України про обов`язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна не діяли. Нинішнє місцезнаходження відповідача невідоме, тому засвідчити угоду нотаріально зараз неможливо, через що позивач змушена звернутись до суду з цим позовом..
Ухвалою від 17.09.2024 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання.
У судове засідання 28.11.2024 учасники справи не з`явилися, позивач просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач сповіщений про час, дату і місце розгляду справи належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 27 грудня 1994 року на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6197. Відповідно до цього договору, ОСОБА_3 , діючи від імені ОСОБА_2 за довіреністю № 2-6559 від 21 грудня 1994 р., посвідченою нотаріусом Десятої Одеської Держконтори, продав квартиру ОСОБА_1 . Квартира має загальну площу 44,8 кв.м. та складається з 2 кімнат житловою площею 30,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
28 грудня 1994 року договір купівлі-продажу був зареєстрований покупцем в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 305 стор. 7 кн. 55 доп. Вказаний договір купівлі-продажу нотаріально не засвідчений, проте сторони домовилися про всі істотні умови, і відбулося повне виконання договору. Покупець сплатив суму, вказану в договорі, продавець передав ключі від квартири, а покупець вселився у квартиру та зареєстрував своє місце проживання 14 квітня 1995 року.
Позивач проживає у цій квартирі майже 30 років, що підтверджується відповідними відмітками в паспорті та випискою з домової книги. На час укладення договору норми статті 657 Цивільного Кодексу України про обов`язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна не діяли. Нинішнє місцезнаходження відповідача невідоме, тому засвідчити угоду нотаріально зараз неможливо, через що позивач змушений звернутися до суду з цим позовом..
Зазначений договір купівлі-продажу зареєстрований 28.12.1994 року під № 305, кн.55 доп пр.стр.7., про що є відмітка на вказаному договорі.
Згідно умов даного правочину подальшому нотаріальному посвідченню договір не підлягав.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі.
Розділом 4 Закону України "Про товарну біржу" визначені основні принципи правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, якими, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається тільки та угода, яка відповідає сукупності умов, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники ї членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (частини 2, 4 статті 15 Закону України "Про товарну біржу").
Отже, при укладенні договору купівлі-продажу сторонами були дотримані всі умови, яких необхідно дотримуватися при укладенні договорів на товарній біржі, у відповідності до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу".
Між тим, на даний час позивач не має можливості розпоряджатися вказаним нерухомим майном, оскільки чинне законодавство передбачає нотаріальне посвідчення договорів, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в 1995 році, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору, але він не був нотаріально посвідчений у зв`язку з укладенням на Товарній Біржі.
На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України.
За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 60, 81, 89, 206, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6197 укладений 27 грудня 1994р. на Одеській товарній біржі, відповідно до якого ОСОБА_3 діючи від імені ОСОБА_2 за довіреністю № 2-6559 від 21 грудня 1994 р., посвідченою нотаріусом Десятої Одеської Держконтори продав, а ОСОБА_1 купила квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
У зв`язку з відсутністю електропостачання у Приморському районному суді м. Одеси повний текст рішення виготовлений 19.12.2024 року.
Суддя А.В. Науменко