Справа № 369/3977/16-ц
Провадження №6/369/360/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря судових засідань Соловюк В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по справі 369/3977/16ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищевказаною заявою. Свої вимоги мотивувала тим, що 23 червня 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області прийняте рішення по справі по справі № 369/3977/16ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 14129,59 грн. та судові витрати у розмірі 1378 грн.

21 лютого 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області видав виконавчий лист по даній справі. Постановою державного виконавця від 31 травня 2017 року відкрито виконавче провадження, але на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 27 грудня 2017 року виконавчий лист повернуто стягувачу.

На їх запит 10 січня 2024 року виконавча служба повідомила про відсутність відкрито виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 369/3977/16ц.

Дані обставини свідчать про втрату виконавчого листа при пересилці, оскільки після його повернення банк його не отримував, а боржник борг не погасив та невніс жодної оплати. У зв`язку з вищевикладеним АТ КБ «ПриватБанк» не мав можливості у строк пред`явити виконавчий документ до виконання.

Просили суд поновити строк пред`явлення виконавчого документу по справі № 369/3977/16ц від 21 лютого 2017 року та видати дублікат виконавчого документа по справі № 369/3977/16ц від 21 лютого 2017 року.

Учасники в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення до суду не надходило.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява непідлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 червня 2016 року Києво-Святошинським районним судом року прийнято рішення по справі по справі № 369/3977/16ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. А саме, стягнено з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2008 року в розмірі 14129,59 грн та судові витрати у розмірі 1378 грн.

21 лютого 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області видав виконавчий лист № 369/3977/16ц.

Постановою старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Долженком Д.О. від 31 травня 2017 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 369/3977/16ц (ВП №54028071).

Постановою заступника начальника Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Казанцева Д.О. від 27 грудня 2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 369/3977/16ц повернуто стягувачу.

20 грудня 2023 року АТ КБ Приватбанк направлено запит до виконавчої служби щодо надання інформації.

Відповідно до довідки Вишневого відділу державної виконавчої служби в Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №16305 від 10 січня 2024 року вбачається, що виконавчий документ № 369/3977/16ц не перебуває на виконанні відділу, а строк зберігання виконавчого провадження сплив, тому не можливо надати підтвердження відправлення виконавчого листа.

Приписами ч.3 ст.431 ЦПК України та ч. 1, 2 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" строк пред`явлення виконавчого листа від 21 лютого 2017 р. по справі № 369/3977/16ц до примусового виконання сплив 27 грудня 2020 року.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.433ЦПКУкраїни у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд при вирішенні, відповідно до ст. 433 ЦПК України, питання про поновлення строку повинен з`ясувати причини пропуску строку звернення виконавчого документа до виконання, та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 2 ЦПК України, а саме обов`язковості судових рішень, як однієї з засад цивільного судочинства, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання має бути поновлений, як такий, що пропущений з поважних причин.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, суд зазначає, що поважністю причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись у кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

При цьому, поважність причин пропуску строку підлягає доказуванню за допомогою доказів, у відповідності до глави 5 параграфу 1 Розділу І ЦПК України.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, банк, який є юридичною особою, зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами.

На посилання поважності причин пропуску представник ПАТ КБ «Приватбанк», зазначає, що виконавчий лист подано для виконання, але потім він був втрачений при пересилці.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, пред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконавчої служби, та подальше повернення його з підстав відсутні майна є підставою для переривання строків пред`явлення виконавчого листа до виконання. Що в подальшому є підставою для повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа, при цьому буд-яких строків не встановлюється (через день чи через рік).

Разом з тим, в даному випадку представниками стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» з часу направлення виконавчого листа на виконання 06 квітня 2017 року по дату закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання - 27 грудня 2020 року не було вчинено жодної дії щодо реалізації свого права на виконання судового рішення. При цьому всі дані також відображаються в АСВП. І лише 20 грудня 2023 року звернулись до виконавчої служби із запитом про надання інформації.

Зазначена тривала бездіяльність стягувача (більше шести років) в даному випадку не може бути визнана судом об`єктивною причиною для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З огляду на вказане, суд вважає що вимога про поновлення строків для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 369/3977/16ц задоволенню не підлягає.

Згідно пункту 17.4перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні вимоги про поновлення строків для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 369/3977/16ц вимога про видачу дубліката вказаного виконавчого листа також задоволенню не підлягає.

Керуючись положеннями ст.ст.259,263, 264,265, 268, 431, 433 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по справі 369/3977/16ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 25 червня 2024 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ