Справа № 946/8877/23
Провадження № 2/946/1358/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Суворовської селищної ради ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 протягом дев`яти років безперервно і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 включно за адресою: АДРЕСА_1 . А також, просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 4,16 га, розташовану на території Суворовської селищної ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 465604, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 10-01-149.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що заява про прийняття спадщини від ОСОБА_2 надійшла 01.02.2017 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала повному обсязі та просила позов задовольнити.

Представник відповідача Суворовської селищної ради ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що позивача ОСОБА_2 знає добре, вони товаришують. Мати позивача давно померла та позивач забрав свою бабусю ОСОБА_3 до себе до дому доглядав за нею. Підтвердив факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 протягом дев`яти років безперервно і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що позивача знає зі школи, вони товаришують ще з дитинства. Починаючи з 1998 року бабуся позивача ОСОБА_3 почала проживати разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 протягом дев`яти років безперервно і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Суворовської селищної ради ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 4,16 га, розташовану на території Суворовської селищної ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 465604, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 10-01-149.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.04.2007 року, виданого виконавчим комітетом Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до заповіту від 08.11.2004 року, посвідченого секретарем Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 821 ОСОБА_3 все своє майно де б воно не знаходилось та в чому б воно не було, та взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право заповіла ОСОБА_2 .

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Особи, які відповідно до вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що факт спільного проживанняОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 протягом дев`яти років безперервно і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 включно за адресою: АДРЕСА_1 підтверджений поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допитаними в судовому засіданні.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області (місце знаходження: Одеська область, Ізмаїльський район, смт. Суворове, вул. Пушкіна, 47, ) про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 протягом дев`яти років безперервно і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 4,16 га, розташовану на території Суворовської селищної ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 465604, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 10-01-149.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 червня 2024 року.

Суддя: О.О.Бурнусус