Справа №466/3448/23
Провадження №2-зз/463/10/24
УХВАЛА

13 червня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С.В.

з участю секретаря судових засідань Назара Р.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Юхименко Р.І. про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу в сумі 1 400 000 доларів США - основної заборгованості за договорами позики; 238 728,71 доларів США - процентів за користування коштами; 274 556,03 доларів США - 3% річних від простроченої суми.

За заявою представника позивача ухвалою суду від 20.05.2024 року в порядку забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу до вирішення спору:

Накладено арешт на грошові кошти, які належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання/перебування АДРЕСА_2 ), які знаходяться на всіх рахунках відповідачів в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах на загальну суму 1 913 285 доларів США 28 центів, що в національній валюті України за курсом НБУ становить станом на 03.05.2023 р. розмір 75 640 776,9 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Юхименко Р.І. подала заяву про скасування заходів забезпечення позову, які застосовані згідно ухвали суду від 20.05.2024 року.

Заяву мотивує тим, що постановою суду задоволено заяву про застосування заходів забезпечення позову та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 . Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 20 листопада 2023 року задоволено заяву про застосування заходів забезпечення позову та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Зазначені вище заходи забезпечення позову судом не скасовані та продовжують діяти.

Подаючи заяву про ще один (третій) захід забезпечення позову у цій справі позивач, всупереч ч.5 ст.151 ЦПК України, не обґрунтував доцільність вжиття такого заходу, з врахуванням того, що в даній справі вже є застосовано два заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.4 ст.150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату.

Проте, суд наклав арешт на рахунки відповідача ОСОБА_5 , відкриті в банківських установах, на які поступає його заробітна плата - єдине джерело доходів ОСОБА_5 станом на сьогоднішній день.

Відповідно до ч.12 ст.150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться в Національному банку України або інших банках, у тому числі іноземних, для забезпечення здійснення грошових розрахунків.

Відповідач ОСОБА_1 в Приват Банку має відкритий рахунок нотаріуса як самозайнятої особи, а також картковий рахунок з кредитним лімітом, до якого підключена послуга «нотаріальні платежі», з якого ОСОБА_1 здійснює як нотаріус усі обов`язкові платежі за клієнтів, такі як адміністративні збори, платежі за використання реєстрів, платежі в пенсійний фонд. Також ОСОБА_1 з цих рахунків здійснює платежі до бюджету за результатами своєї діяльності.

Виносячи ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на всіх рахунках відповідачів в усіх банківських установах, суд не з`ясував, які рахунки в банківських установах відкриті відповідачами та яке їх призначення, що призвело станом на сьогоднішній день до зупинення діяльності відповідача ОСОБА_1 як приватного нотаріуса, а також позбавило відповідачів засобів до існування.

Вважає, що в силу положень статті 150 ЦПК України суд не може накладати арешт на будь-які рахунки відповідачів, відкриті в банківських установах.

Також вважає, що позивач зловживає своїм правом одноособово визначати склад відповідачів. ОСОБА_1 залучена до даної справи як співвідповідач. Однак, позивач не зазначає, які підстави стягнення боргу з ОСОБА_1 . З таким же успіхом можна залучити до даної справи в якості відповідача будь-кого.

Як вбачається з долученої до позовної заяви копії розписки, ОСОБА_1 грошових коштів у позивача не позичала, згоди ОСОБА_5 на отримання позики не давала, про позику нічого не знала. Таким чином, ні договором, ні законом не передбачено випадків, коли позивач може звертатись до відповідачів про солідарне стягнення боргу. А тому, позовні вимоги у даній справі до ОСОБА_1 є необґрунтованими та незаконними з наведених підстав. Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд повинен був також врахувати і той факт, що позивач залучив ОСОБА_1 як співвідповідача без жодних правових підстав та обґрунтувань. Отже вважає, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 20 травня 2024 року, слід скасувати.

В судовому засіданні представник відповідача та відповідач ОСОБА_1 заяву підтримали з аналогічних підстав.

Заслухавши пояснення представник відповідача, відповідача, думку представника третьої особи, оглянувши матеріали справи та заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Дійсно, позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 1 400 000 доларів США - основної заборгованості за договорами позики; 238 728,71 доларів США - процентів за користування коштами; 274 556,03 доларів США - 3% річних від простроченої суми.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року задоволено заяву про застосування заходів забезпечення позову та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 .

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 20 листопада 2023 року задоволено заяву про застосування заходів забезпечення позову та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Зазначені вище заходи забезпечення позову судом не скасовані.

Окрім цього, ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 20 травня 2024 року в порядку забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу до вирішення спору накладено арешт на грошові кошти, які належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання/перебування АДРЕСА_2 ), які знаходяться на всіх рахунках відповідачів в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах на загальну суму 1 913 285 доларів США 28 центів, що в національній валюті України за курсом НБУ становить станом на 03.05.2023 р. розмір 75 640 776,9 грн.

Положеннями ч.1 ст.150 ЦПК України визначає, що позов може забезпечуватись. зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Як зазначалась в ухвалі суду, з матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_5 отримував кошти від позивача ОСОБА_4 на підставі власноручно написаних ним ( ОСОБА_5 ) розписок від 20.09.2015р. про отримання грошових коштів в сумі 1 000 000 доларів США терміном на 12 місяців та строком повернення до 20.09.2016р. та розпискою від 01.05.2016р., про отримання грошових коштів в сумі 400 000 доларів США з строком повернення частинами до 10.10.2016 р. Названі кошти до цього часу не повернуті, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Станом на момент укладення названих договорів позики, а також на даний момент - ОСОБА_5 одружений із ОСОБА_1 , яка залучена до участі в справах в якості співвідповідача при розгляді інших справ такої ж категорії з вимогами до ОСОБА_5 , зокрема: у справі №463/1200/21 Личаківського районного суду м. Львова за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення боргу; у справі № 463/5736/21 Личаківського районного суду м. Львова за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики; у справі №463/4876/21 Личаківського районного суду м. Львова за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, про що надано підтвердження, долучені разом з клопотанням від 18.07.2023р. про залучення ОСОБА_1 в якості співвідповідача.

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України), майно чоловіка та дружини, набуте ним за час шлюбу, вважається спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно ч.4 ст. 64 СК договір. укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до правової позиції ВС викладеної у постанові від 26 вересня 2018 р. у справі №713/285/2012, після одержання коштів за договором позики кошти переходять у спільну власність подружжя, і кожен з подружжя несе солідарну відповідальність за повернення боргу.

Суд погодився із доводами представника позивача щодо того, що з врахуванням розміру заборгованості - 1 400 000 доларів США, можливість в повній мірі і своєчасно виконати рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 об`єктивно може бути ускладненим.

Окрім цього, вирішуючи питання накладення арешту на грошові кошти, які належать на праві приватної власності відповідачу, суд враховував, що за попередніми ухвалами суду про забезпечення позову у виді арешту нерухомого та рухомого майна на жодне майно арешт не накладено, відтак позовні вимоги жодним чином не були забезпечені.

Натомість положення ч.1 ст.150 ЦПК України не встановлюють заборон на накладення арешту на майно (рухоме, нерухоме) разом із арештом грошових коштів.

Окрім цього, як зазначав суд в ухвалі від 20 травня 2024 року, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В ході розгляду заяв про забезпечення позову суд приходив до висновку про наявність спору між сторонами, зокрема, і з відповідачем ОСОБА_1 , яка залучена до участі у справі в якості співвідповідача позивачем оскільки є дружиною відповідача, і лише в ході розгляду справи суд буде досліджуватись підставність позовних вимог.

Суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на положення ч.12 ст. 150 ЦПК України, оскільки такі поширюється на накладення арешту на кошти, що знаходяться в Національному банку України або інших банках, у тому числі іноземних, на рахунки, відкриті Центральному депозитарію цінних паперів та/або кліринговим установам.

Разом з тим, з врахуванням доводів сторони відповідача ОСОБА_1 про необхідність доступу до рахунків, які остання використовує у нотаріальній діяльності, суд вважає, що слід скасувати арешт на грошові кошти, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунку НОМЕР_3 , який відкритий у Акціонерному товаристві КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки дійсно арешт коштів на вказаному рахунку буде обмежувати діяльність нотаріуса.

Проте в іншій частині суд не вбачає підстав для скасування арешту, а тому слід відмовити в задоволенні заяви.

Окрім цього, оскільки ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20 травня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу було зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_5 у складі Збройних Сил України, а провадження у справі поновлювалось лише у зв`язку із процесуальною необхідністю розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, а тому слід провадження у справі зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_5 у складі Збройних Сил України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-18, 149-150, 153, 154, 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

заяву про скасування забезпечення позову по ухвалі суду від 20.05.2024 року задоволити частково.

Скасувати арешт на грошові кошти, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання/перебування АДРЕСА_2 ), які знаходяться на рахунку НОМЕР_3 , який відкритий у Акціонерному товаристві КБ «ПРИВАТБАНК» та використовується відповідачем для здійснення нотаріальної діяльності.

В решті у задоволенні заяви відмовити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу - зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_5 у складі Збройних Сил України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підсипання, тобто 13 червня 2024 року, та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Дата складення повного тексту судового рішення - 18 червня 2024 року.

Суддя: Гирич С. В.