Дата документу 18.12.2024 Справа № 317/2054/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 317/2054/24 Пр. № 22-ц/807/2368/24Головуючий у 1-й інстанції: Громова І.Б. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2024 року про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів на утримання аліментів

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.1-6), який в подальшому уточнив (а.с.37-42) та в якому просив: п.1 позов задовольнити повністю, 2. зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача за судовим наказом Запорізького районного суду Запорізької області від 27.11.2019 року у справі №317/3382/19, провадження №2-н/317/100/2019; 3. стягнути з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дитини; 4. відкликати судовий наказ Запорізького районного суду Запорізької області від 27.11.2019 року у справі №317/3382/19, провадження №2-н/317/100/2019, відповідно до якого з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16.10.2019 року та до досягнення дітьми повноліття; 5. розглянути справу без участі позивача, в тому числі у заочному порядку.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Громову І.Б. (а.с.30). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.33) вищезазначену позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду першої інстанції від 15 травня 2024 року (а.с.65) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2024 року (а.с.112-113) позов ОСОБА_1 у цій справі залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с.119-121) просив: 1. поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення, 2. Прийняти до розгляду апеляційну скаргу, 3. вищезазначену ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, 4. розглянути апеляційну скаргу без участі позивача.

В автоматизованому порядку 22.11.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с.132). У період з 23.11.2024 року по 24.11.2024 року включно мали місце вихідні дні. У період з 25.11.2024 року по 27.11.2024 року включно суддя-член колегії знаходилась на підготовці для підтримання кваліфікації (довідка а.с. 133). Ухвалою апеляційного суду клопотання апелянта (позивача) про поновлення строку на апеляційне оскарження оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у цій справі задоволено, строк поновлено, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 28.11.2024 року (а.с.134), справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.135).

Відповідач не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату час та місце розгляду цієї справи, у тому числі відповідач ОСОБА_5 через свого представника адвоката Сімонець Є.О. (а.с.87-88), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (а.с. 144, 143) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Апелянт - позивач ОСОБА_1 раніше у п. 4 своєї вищезазначеної апеляційній скарги просив розглядати апеляційну скаргу без його участі (а.с. 121 зворот).

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву апелянта (позивача) задовольнити, розглядати дану справу за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судовими рішеннями є: ухвали…, постанови…(ст. 258 ч. 1 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи без розгляду вищезазначений позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. 223, 257, 258-261, 352-354 ЦПК України та виходив із такого.

22 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, до суду повторно не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи по суті, призначеного на 18.09.2024 та 22.10.2024, до суду не надавав.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 2 статті 223 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, виходячи з положень ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, позовна заява залишається судом без розгляду в разі сукупності певних умов: належне повідомлення позивача (його представника) про дату, час і місце судового засідання; повторна неявка позивача в судове засідання; неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності.

При наявності сукупності зазначених умов, причини повторної неявки в судове засідання позивача (його представника), який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, правового значення не мають.

Поважність причини неявки позивача (його представника) враховується при першій неявці.

Таким чином, суд при першій неявці позивача позбавлений можливості розгляду справи за відсутності позивача (його представника) у судовому засіданні у випадку належного повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання та за відсутності його заяви про розгляд справи за його відсутності, натомість в такому випадку суд відкладає розгляд справи. При повторній же неявці позивача (його представника) у випадку належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання та за відсутності заяви про розгляд справи за відсутності позивача, суд позбавлений можливості розгляду справи, відкладення розгляду, не зважаючи на причини неявки, та зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Тобто, позовна заява при повторній неявці в судове засідання належним чином повідомленого позивача залишається без розгляду незалежно від причин його неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

З висновку, викладеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі суду від 31.08.2015 у справі № 6-24063 ск.15, вбачається, що причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі, та з`являються до суду.

Слід відзначити, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків. Належне повідомлення позивача вдруге про судове засідання, їх неявка у таке, відсутність у справі заяви про розгляд справи за відсутності позивача, наявність у позивача представника (адвоката), що володіє знаннями в галузі права та відповідно усвідомлює наслідки такої процесуальної дії як неявка в судове засідання позивача вдруге без подання заяви про розгляд справи за його відсутності, відповідно до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, позбавляє суд можливості для проведення розгляду справи чи відкладення розгляду справи незалежно від причин неявки, зобов`язуючи залишити позовну заяву без розгляду.

Наслідки, передбачені ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, застосовуються судом в усіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності.

Такий наслідок неявки позивача є імперативним, тобто застосовується в усіх випадках повторної неявки, незалежно від того чи є можливість вирішити спір по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не з`являвся у судові засідання два рази поспіль, а саме: 18.09.2024 та 22.10.2024, доказів на підтвердження поважності неявок, а також належним чином обґрунтованої заяви про відкладення розгляду справи, призначеного на 18.09.2024 та 22.10.2024, до суду не надавав. При цьому неявка позивача перешкоджає розгляду справи, оскільки для всебічного і детального розгляду справи необхідні особисті пояснення позивача.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції визнав, що такі дії позивача (неявка в судові засідання) спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи, що свідчить про зловживання процесуальними правами, а тому суд першої інстанції вважав за необхідне залишити позовну заяву без розгляду в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно двічі поспіль після закриття судом першої інстанції підготовчого судового засідання у цій справі 17.07.2024 року (ухвала суду першої інстанції - а.с. 96) у судові засідання, призначені судом першої інстанції на 18.09.2024 року та 22.10.2024 року (протоколи судових засідань - а.с. 103 та а.с. 111) на розгляд цієї справи судом першої інстанції не з`явився, хоча був повідомлений судом першої інстанції про останні (а.с. 98, 107);

Проте, разом із цим, апеляційним судом встановлено, що у цій справі у суду були відсутні підстави для залишення без розгляду вищезазначеного позову позивача у цій справі на підставі ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Тому, що суд першої інстанції не звернув належної уваги та помилково не врахував у цій справі вищезазначену заяву позивача ОСОБА_1 в його вищезазначеному позові до суду першої інстанції та зокрема п.5 (а.с.5), в якому останній просив суд першої інстанції розглядати справу без його участі, у тому числі у заочному порядку.

Також, помилковим є висновок суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній ухвалі про справі зловживання позивачем цивільними процесуальними правами при вищевикладених обставинах (ст. 44 ЦПК України). Оскільки, саме виключно позивач ОСОБА_1 , як учасник цієї справи, в силу вимог ст. 43 ч. 1 п. 1 ЦПК України на свій розсуд вирішує: брати чи не брати йому участь у судових засіданнях у цій справі у суді першої інстанції. Оскільки, суд першої інстанції у цій справі не визнавав обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 для надання будь-яких особистих пояснень у вищезазначені судові засідання у цій справі. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

При вищевикладених обставинах, вимоги апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В разі скасування ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду позову позивача у цій справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл цих витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, вирішується у подальшому судом першої інстанції за результатами розгляду справи в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2024 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 19.12.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.