Справа № 211/963/24
Провадження № 2/211/1281/24
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

при секретарі Бірж Д.В,

за відсутності: сторін у справі,

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі по тексту ТОВ «Дніпропетровськгаз збут») звернулося до суду з вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 , обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . Боржнику в період з 01.06.2021 по 01.05.2022 було поставлено природного газу на загальну суму 10975,19 грн. Платежі відповідачем не були здійснені в зазначеному періоді. Вказану суму заборгованості, а також 713,39 грн. інфляційних витрат та 219,18 грн. 3% річних, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

16 04 2024 року було надано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої просять стягнути на їх користь борг за спожитий природній газ на загальну суму 10975,19 грн., а також враховуючи Постанову КМ України № 206 від 05 03 2022 « Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану « ( зі змінами) інфляційні та 3 % річних за весь період прострочення, тобто до 01 03 2024 року 3918,14 грн.- інфляційних витрат та 932,64 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 19 02 2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі,розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце слухання справи в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, відзиву на позов не надав.

Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити у цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2018 року є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно є споживачем природного газу за вказаною адресою (а.с. 14-15).

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (далі по тексту Закон № 2189-VIII) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005№ 630 (далі по тексту Правила).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно статті19 Закону №2189-VIII,одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Параметри якості природного газу та величини його тиску повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Величина тиску газу не може бути меншою за мінімально допустиме значення, визначене нормативними та технічними документами на газові прилади і пристрої. Для забезпечення безперервності та безпеки газопостачання оператор газорозподільної системи здійснює технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках. Види робіт, які входять до технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в нафтогазовому комплексі. Постачання та розподіл природного газу споживачу здійснюються відповідно до типового договору, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Договір про постачання природного газу укладається лише в разі наявності у споживача або його постачальника договору про розподіл природного газу з відповідним оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи має право відмовити споживачу або його постачальнику в укладенні договору про розподіл природного газу виключно з підстав, визначених у статті 19 Закону України «Про ринок природного газу».

Згідно пункту 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем (далі по тексту Кодекс) фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договорі розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу.

Так, за період з 01.06.2021 по 01.05.2022 по АДРЕСА_1 наявна заборгованість з газопостачання в сумі 10 975,19 грн., що підлягає стягненню у примусовому порядку.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 зазначив, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позовна заява в частині стягнення інфляційних вимог та 3% підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

В обґрунтування позову в цій частині позивач керувався Постановою КМ України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» ( зі змінами ) та просить стягнути інфляційні та 3 % річних за весь період прострочення, тобто до 01 03 2024 року 3918,14 грн.- інфляційних витрат та 932,64 грн. - 3% річних.

Ст. 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

24.02.2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Далі воєнний стан продовжувався.

Постановою КМ України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64«Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягненняне устойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Кабінет міністрів України скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості з населення за житлово-комунальні послуги ( Постанова Кабміну від 29 грудня 2023 р. № 1405 ) . Відповідно до даної постанови мораторій на відключення комунальних послуг продовжуватиме діяти лише на окупованих територіях і там, де тривають бойові дії. Для решти споживачів комунальних послуг, згідно з постановою, відновлено нарахування пені за несплату житлово-комунальних послуг.

Тобто за період з 24 02 2022 по 01 01 2024 діяв мораторій на нарахування відсотків та інфляційних збитків.

Не зважаючи на пряму заборону щодо нарахування штрафних санкцій, починаючи з 24.02.2022 року по 01 01 2024 року , як вбачається з матеріалів заяви, заявник просить стягнути з боржника інфляційні збитки та відсотки за користування грошовими коштами в тому числі за період з 01.02.2022 по 01.01.2024.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення 3 % річних та сум інфляції за період з 24 02 2022 по 01 01 2024 задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене та розрахунок суд вважає за доцільне задовільнити в цій частині позов частково , а саме : інфляційні витрати у розмірі 713,39 грн. ( період до 24 02 2022 ) + 131,71 грн. ( період з 01 01 2024 по квітень 2024 року включно ) = 845,10 грн. Та 3% річних у розмірі 219 ,18 грн. ( період до 24 02 2022 ) + 107,97 грн. ( період з 01 01 2024 по квітень 2024 року включно ) = 327,15 грн.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3028 грн., сплаченого при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 247, 263, 265, 280-288, 354, 355 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (, юридична адреса: м. Дніпро, вул. Поля, буд. 2 літ А-2 , ) з подальшим перерахунком на рахунок № НОМЕР_2 в АБ « Кліринговий дім» , заборгованість за спожитий природній газ, яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 ( власником якого є ОСОБА_1 ) , за період з 01.06.2021 по 01.05.2022 у сумі 10 975 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 19 копійки, інфляційні витрати у сумі 845 ( вісімсот сорок п"ять) гривень 10 копійок, 3% річних у сумі 327 ( триста двадцять сім) гривень 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок з подальшим перерахунком на рахунок № НОМЕР_2 в АБ « Кліринговий дім» .

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко