УХВАЛА

17 січня 2024 року

м. Київ

справа № 161/17563/22

провадження № 61-18640ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неправомірним рішенням органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неправомірним рішенням органу місцевого самоврядування.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2023 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди в розмірі 23 000,00 грн та суму моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн. У задоволенні позовних вимог до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про відшкодування шкоди відмовлено.

Постановою від 27 листопада 2023 року Волинський апеляційний суд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2023 року скасував, ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовив у повному обсязі.

26 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою напостанову Волинського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року у вказаній справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ціна позову у цій справі складає 110 000,00 грн, тобто не перевищує суму двохсот п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2023 року був встановлений у розмірі 2 684,00 грн (2 684,00 х 250 = 671 000,00).

Отже, зазначені судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Як на підставу для перегляду судових рішень у цій справі в касаційному порядку, заявник зазначає, що справа має виключне значення для нього, оскільки на підставі прийнятих виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування рішень, які в подальшому були скасовані судами, належне йому нерухоме майно було знищене, а внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог він залишився без бодай найменшої компенсації.

Проте, такі доводи носять суб`єктивний характер, оскільки спрямовані виключно на бажання добитися повторного розгляду справи та переслідують мету про задоволення позову, водночас не обґрунтовують виключності вказаної обставини для заявника, оскільки носять узагальнений характер бажання добитися позитивного вирішення справи стосовно себе, проте не доводять потребу в касаційному перегляді судових рішень.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.

З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неправомірним рішенням органу місцевого самоврядування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров