Дата документу 13.06.2024
Справа № 334/5122/23
Провадження № 2/334/268/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року місто Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Коломаренко К.А.,

при секретарі Цілінко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

за участі: позивача ОСОБА_1 (особисто); представника позивача адвоката Пономаренко О.О. (діє на підставі Ордеру серії АР №;1164249 від 19.02.2024), представника відповідача адвоката Мальцевої О.О. (діє на підставі Ордеру серії АР №1154377 від 20.12.2023 р.), -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість згідно розписки від 16.09.2021 року у розмірі 1 542,40 доларів США та судовий збір.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що 16.09.2021р. він надав ОСОБА_2 позику у розмірі 4740 доларів США строком до 16.09.2022р. шляхом передачі цієї суми готівковими коштами із рук в руки. Факт надання позики у розмірі 4740 доларів США строком до 16.09.2022р. підтверджується відповідною розпискою від 16.09.2021р., яку склав та підписав власноруч відповідач. Відповідачем в період з 16.09.2021р. по 16.09.2022р. частково виконано свої зобов`язання у розмірі 4100 доларів США, проте залишок у розмірі 640 доларів США відповідач повертати не бажає. Відповідно до вищевказаної розписки, у разі не повернення грошових коштів у строк до 16.09.2022р., боржнику нараховується 0,5 відсотків за кожен день прострочення. Станом на 26.06.2023р. прострочення складає 282 дня, що сума пені складає: 282 день * 3,20 (0,5% за день) = 902,40 доларів США. Таким чином, на цей час у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 1542,40 доларів США (залишок боргу 640 дол. США + 902,40 доларів США відсотків).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Коломаренко К.А.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13.09.2023 року ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2023 року про відмову у відкритті провадження скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.09.2023 року справу передано на розгляд судді Коломаренко К.А.

Ухвалою суду від 27.09.2023 року прийнято справу до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору.

15.01.2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, сформований представником відповідача адвокатом Мальцевою О.О. в системі «Електронний суд», в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування позиції відповідача зазначає, що 16.09.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики. ОСОБА_2 отримала від позивача грошові кошти в сумі 4740 доларів США , які зобов`язалась повернути до 16.09.2022 року. На підтвердження отримання коштів у позику ОСОБА_2 власноруч було складено розписку у двох екземплярах, один з яких залишився у позивача, а другий в ОСОБА_2 .. Під час отримання грошових коштів та написання розписки у двох екземплярах були присутні свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проживаючі за адресою АДРЕСА_1 . Свідки поставили свої підписи на розписці на підтвердження факту позики. На забезпечення повернення позики відповідачкою позивачу був залишений автомобіль марки HYUNDAI, модель SANTA FE, тип загальний легковий загальний універсал-В, випуску 2006 року, шасі 9кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 2341. Погашення позики відповідачкою здійснювалось частками. В грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення заборгованості за договором позики від 16.09.2021 року. Ухвалою від 13.12.2022 року по справі №334/5867/22 було відкрито провадження по цивільній справі. Судове засідання було призначене на 23.01.2023 року. 28.12.2022 року ОСОБА_2 в повному обсязі повернула заборгованість за договором позики, про що позивач ОСОБА_1 власноруч написав розписку. Так, в розписці позивач вказав наступне (мовою оригінала): «Таким образом ОСОБА_2 как заемщик погасила долг по расписке выданной ей 16.09.2021 г. в полном объеме полностью выполнила взятые ей обязательства. Материальных и моральних притензий не имею к ОСОБА_2 . Обязуюсь до 20.01.2023г. подать в Ленинский районный суд г.Запорожье заявление от меня об отказе исковых требований по делу №334/5867/22.» Вказана розписка про повний розрахунок ОСОБА_2 за договором позики від 16.09.2021р. була власноруч написана ОСОБА_1 в присутності свідка ОСОБА_3 . Крім цього, позивач ОСОБА_1 на підтвердження повного виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики повернув їй оригінал її розписки про отримання від нього грошових коштів в сумі 4740 доларів США від 16.09.2021 року, який знаходився у нього. Автомобіль також було повернуто. Натомість позивач ОСОБА_1 заяву про відмову від позовних вимог до суду не подав. Справу було розглянуто по суті, рішенням по справі №334/5867/22 від 23.01.2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовлено. Судом до матеріалів справи було долучено оригінал розписки ОСОБА_1 від 28.12.2022 року про повне виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики від 16.09.2021 року. Рішення суду ОСОБА_1 не оскаржувалось та набрало законної сили 23.02.2023 року. У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 вдруге звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тим самим договором позики від 16.09.2021 року. До позову ОСОБА_1 додав фотокопію розписки ОСОБА_2 від 16.09.2021р., оригінал якої повернув їй під час здійснення нею повного розрахунку з ним 28.12.2022 року. Наявність оригінала розписки від 16.09.2021 року про отримання позики у відповідача (позичальника) ОСОБА_2 згідно зі статтею 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником виконано. Наявність у боржника розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку (Постанова Верховного Суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2018 року в справі №544/174/17 (провадження №61-21724св18). У відзиві на позовну заяву відповідач також просив витребувати в Ленінському районному суді м. Запоріжжя матеріали справи №334/5867/22 з метою дослідження оригіналу розписки позивача ОСОБА_1 та дослідження складу позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 в цій справі.

В підготовчому засіданні 20.03.2024 року відповідач ОСОБА_1 надав до матеріалів справи додаткові письмові пояснення по справі, в яких зазначає (далі-мовою оригіналу): «Заявление от ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 с моей папки забрала когда точно не знаю, скорей всего 23.11.22г. когда она принесла 500 долларов. Во дворе на столе лежала моя папка с документами, я побежал в туалет. Она ушла когда я возвращался с туалета. Я забрал папку и занёс её в дом. Я не смотрел в папку. В январе 23 г. Я открыл папку, а в ней не оказалось: 1)Генеральной доверенности на машину, гос.номер АР 3922 ІД; 2) Оригинала расписки от 16.09.21 г. Она продала эту машину и купила себе другую машину, гос. номер АР 3953 КС.».

В ході підготовчого провадження у справі, судом було витребувано за клопотанням відповідача в Ленінському районному суді м. Запоріжжя матеріали справи №334/5867/22, в якій міститься оригінал розписки позивача ОСОБА_1 про повне погашення боргу ОСОБА_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

15.05.2024 року в судовому засіданні представником відповідача адвокатом Мальцевою О.О. надано оригінал розписки про надання ОСОБА_1 грошових коштів ОСОБА_2 .. Вказана розписка також містить відмітки відповідача про повернення ОСОБА_2 боргу.

В судовому засіданні 13.06.2024 року позивач ОСОБА_1 пояснив, що детальних обставин за яких відбувалось надання/повернення коштів не пам`ятає. Наполягав на тому, що відповідачка шахрайка та (далі мовою оригіналу) «обдурила старого дурака».

Представник позивача адвокат Пономаренко О.О. зазначив, що на задоволенні позову наполягають, вважають, що наданими стороною позивача доказами повністю доведено наявність боргу, який підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином та завчасно повідомленою про дату, час та місце судового засідання. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Мальцева О.О. зазначила, що проти позову заперечують, наполягають, що наявність оригіналу розписки у відповідача свідчить про повне виконання грошового зобов`язання. Крім того, в матеріалах витребуваної цивільної справи №334/5867/22 міститься власноруч зроблена ОСОБА_1 розписка, в якій зазначено, що претензій матеріального характеру до відповідачки він не має, у зв`язку з повним погашенням нею боргу, що також вказує на безпідставність заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти у борг, про що свідчить наявна в матеріалах справи Розписка від 16.09.2021 року, власноруч написана та підписана ОСОБА_2 у присутності свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за змістом якої, відповідачка отримала від позивача грошові кошти у сумі 4740 доларів США, що еквівалентно 132 608,00 гривень, строком до 16.09.2022 року. За кожен день прострочення нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми та автомобіль переходить у власність ОСОБА_1 .. Гроші отримані за адресою: АДРЕСА_2 в сумі 4 740 доларів США за переданий відповідачкою під заставу автомобіль «Хюндай Санта Фе», д.н.з. НОМЕР_3 . Вказана розписка від 16.09.2021 року містить також власноруч зроблені ОСОБА_1 відмітки про часткове повернення грошових котів ОСОБА_2 , датовані 16.01.2022 року, 14.09.2022 року, 18.10.2022 року, 13.11.2022 року, 23.11.2022 року, та закріплені підписом ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із того, що згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Допускається пред`явлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такі правові висновки щодо правової природи договору позики і розписки викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та неодноразово підтримано Касаційним судом у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 583/610/16-ц (провадження № 61-4621св18), від 11 квітня 2019 року у справі № 621/960/16-ц (провадження № 61-35294св18), від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16-ц (провадження № 61-42076св18), від 02 червня 2020 року у справі № 483/248/16 (провадження № 61-2413св19), від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19), від 29 вересня 2021 року у справі № 640/9165/19 (провадження № 61-14705св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 201/6221/19 (провадження № 61-6662св21).

Стаття 545 ЦК України містить положення про підтвердження виконання зобов`язання, яке має бути здійснене шляхом видачі кредитором боржникові на вимогу останнього розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Так, згідно із статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: (а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі статті 528 ЦК України виконала зобов`язання; (б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; (в) у частині третій статті 545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; (г) частина третя статті 545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у коментованій статті. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто й наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку, оскільки оригінал розписки від 16.09.2021 року до матеріалів справи надано саме відповідачем ОСОБА_2 ..

З розписки, власноруч написаної та підписаної ОСОБА_5 від 28.12.2022 року, яка міститься в матеріалах цивільної справи №334/5867/22, вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 було погашено заборгованість, на підтвердження чого позивачем власноруч складено розписку від 28.12.2022 року наступного змісту (далі-мовою оригіналу): «Я, ОСОБА_6 , рожденный ІНФОРМАЦІЯ_1 , Паспорт НОМЕР_4 , выданный Ленинским РО УМВД Украины в Запорожской области 11.12.1997 года получил от ОСОБА_7 , паспорт НОМЕР_5 , выданный Ленинским РВ УМВС Украины Запорожской области 28.02.2001 г., находясь у себя дома по адресу АДРЕСА_2 , денежные средства в сумме одна тысяча сто долларов США получил. Таким образом ОСОБА_2 как заемщик погасила долг по расписке выданной ей 16.09.2021 г. в полном объёме, полностью выполнила взятые ей обязательства. Материальных и моральный претензий не имею к ОСОБА_2 . Обязуюсь до 20.01.2023 г. Подать в Ленинский районний суд г. Запорожья заявление от меня об отказе исковых требований по делу 334/5867/22. 28.12.2022г. /підпис/ Нахабин.».

Крім того, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2023 року у справі №334/5867/22 у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовлено. Згідно мотивувальної частини даного рішення, судом встановлено «що зобов`язання відповідача за розпискою виконані у повному обсязі, підтверджені сторонами у справі та оригіналом розписки від 28.12.2022 року, тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.».

Апеляційна скарга на рішення суду від 23.01.2023 року по справі №334/5867/22 не подавалась. Рішення набрало законної сили 23.02.2023 року.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3-13, 141,193, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Коломаренко К. А.