Житомирський апеляційний суд
Справа №296/868/22 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 62 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Антоневської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/868/22 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Шалоти К.В.

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила встановити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом трьох місяців з дня вступу судового рішення в законну силу.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Вона є єдиним спадкоємцем померлого, інших спадкоємців за заповітом та законом немає. Померлий не склав заповіт на випадок своєї смерті, що зумовлює виникнення у неї права на спадкування за законом. Звернувшись до нотаріуса з питанням прийняття спадщини після смерті батька їй було повідомлено, що вона пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини і цей строк можливо продовжити лише в судовому порядку.

Вказує, що після смерті батька вона не звернулася у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з численними хворобами. З червня 2020 року у неї лабораторно підтверджено COVID-19 №13783 від 26.06.2020 року. Дана хвороба дала ускладнення її здоров`я, які продовжувалися більше року. З 04.11.2020 року у неї знову виявлено коронавірусну хворобу (пневмонію). Дана хвороба дала великі ускладнення по здоров`ю, у зв`язку з чим у нею в подальшому було діагностовано захворювання щитовидної залози та вузлова фібріома матки. Враховуючи тривалий період захворювання, проходження великої кількості обстежень, перенесених операцій, лікування вона не змогла скористатися згідно чинного законодавства шестимісячним терміном для прийняття спадщини. Вважає, що з огляду на наявність поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, з огляду на те, що спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, інші особи на спадкове майно не претендують, вважає, що наявні усі підстави для задоволення позовних вимог та визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи, неправильно досліджено докази по справі, в результаті чого прийнято невірне рішення. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що вона не змогла скористатися шестимісячним терміном для прийняття спадщини після смерті батька, оскільки, як вбачається із документів, систематично проходила лікування з 26.10.2020 року по 10.09.2021 року. Вважає, що пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, спадкова справа після смерті її батька не заводилася, інші особи на спадкове майно не претендують.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Від відповідача на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердичів у віці 70 років помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.8).

Батьком ОСОБА_3 , яка 07 серпня 1993 року у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 », згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 був ОСОБА_2 (а.с.9, 26)

Відповідно до довідки ОСББ «Вітрука 33» від 14.01.2022 та акту обстеження особи за місцем реєстрації від 31.12.2021 року, ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_2 , був зареєстрований по АДРЕСА_3 (а.с.17,19).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 04.07.2023 року відомості про спадкові справи, видані на підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові договори щодо ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні (а.с.59).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. №1151/01-16 від 25.11.2021 року, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю заяви про прийняття спадщини, поданої у встановлений законом строк, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 та даних про постійне місце проживання (реєстрацію) із спадкодавцем безпосередньо перед смертю спадкодавця (а.с.16).

Згідно копії довідки КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 08.12.2021 року вбачається, що протягом 2021 року ОСОБА_1 зверталася за медичною допомогою до фахівців центру з приводу стану свого здоров`я та отримала лікування в амбулаторних умовах, знаходилась на стаціонарному лікуванні з 06.08.2021 по 20.08.2021 (а.с.15).

Відповідно до копії довідки лікаря клініки Інституту ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка слідує, що ОСОБА_1 після комбінованого лікування знаходилась в консультативній поліклініці вказаного Інституту з 24.08.2021 по 10.09.2021 (а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій із подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , протягом строку, встановленого законом.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія апеляційного суду не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2018 року у справі №61-1750св18.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася на те, що пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку з численними хворобами, а саме, із червня 2020 року у неї лабораторно підтверджено COVID-19 №13783 від 26.06.2020 року (а.с.84). 26 жовтня 2020 року в позивача виявлено вірус SARS-CoV-2 (а.с.84). З 07.11.2020 по 14.11.2020 її мати ОСОБА_5 , 1946 р.н. перебувала на стаціонарному лікуванні в ДУ «ТМО МВС України» із діагнозом: двостороння нижньодольова пневмонія, ІІІ (третя) клінічна група (а.с.87). 04.12.2020 по 18.12.2020 мама позивача перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» ЖОР із діагнозом: атеросклеротичний кардіосклероз. Атеросклероз аорти, вінцевих артерій (а.с.83). З 24 грудня 2020 року позивач перебувала на лікуванні в КНП «Лікарня №1» Житомирської міської ради із діагнозом: забій нігтьової пластини правої кисті (а.с.86). 22.12.2020 по 31.12.2020 року перебувала в консультативній поліклініці ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка НАМН України» із діагнозом: стан після комбінованого лікування з приводу карциноми щитової залози. Післяопераційний гіпотиреоз, важка форма в стадії медикаментозної компенсації (а.с. 85). В період з 21.01.2021 по 17.02.2021 ОСОБА_1 перебувала у консультативній поліклініці ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка НАМН України» у зв`язку із діагнозом: захворювання щитової залози (а.с.82). 04.03.2021 по 15.03.2021 року була госпіталізована до КНП «Житомирський обласний онкологічний диспансер» ЖОР із діагнозом: вузлова фібріома матки (а.с.81). 05.03.2021 року позивачу проведено оперативне втручання: лапараскопічна консервативна міомектомія, резекція правого яєчника (а.с.79). 18 березня 2021 року позивач проходила обстеження в ТОВ «Малікс-Мєд» щодо ранньої діагностики раку яєчників (а.с.80). 21.04.2021 по 29.04.2021 року ОСОБА_1 перебувала в консультативній поліклініці ДУ «Інституту ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка Академії медичних наук України» із діагнозом: захворювання щитовидної залози (а.с.78). З 29.04.2021 по 09.05.2020 року позивач перебувала в консультативній поліклініці ДУ «Інституту ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка Академії медичних наук України» із діагнозом: захворювання щитовидної залози (а.с.77). З 06.08.2021 по 20.08.2021 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради (а.с.75). З 24.08.2021 по 10.09.2021 року ОСОБА_1 перебувала в консультативній поліклініці ДУ «Інституту ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка Академії медичних наук України» із діагнозом: захворювання щитовидної залози (а.с.76).

Отже, під час розгляду справи встановлено, що позивач в період з 26.10.2020 року по 10.09.2021 року за станом здоров`я систематично проходила лікування, обстеження та перенесла низку оперативних втручань. Вказані обставини свідчать проте, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Крім того, із відомостей зі Спадкового реєстру, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 відсутні. Відтак, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, допустив непропорційне втручання у право позивача як єдиного законного спадкоємця на спадкування майна після смерті батька, оскільки судом не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та її інтересами, що привело до незаконного позбавлення права на спадкове майно.

Отже, вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія апеляційного суду звертає увагу, системний аналіз наведених норм права, положень Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, дає підстави вважати, що задоволення позову ОСОБА_1 є справедливим, відповідає засаді верховенства права та його складовій принципу правової визначеності. Внаслідок такого вирішення спору ОСОБА_1 отримає ефективний засіб юридичного захисту свого порушеного права, що передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а суд першої інстанції неповно встановив обставини, які мають значення для справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове судове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці з дня набрання постановою суду законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 січня 2024 року.

Головуючий Судді