КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/58686/23-ц

19 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Головко Ю. Г. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про визнання відмови незаконною та стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати відмову у виплаті страхового відшкодування, по страховому випадку в період лютий-серпень 2022 року із застрахованим згідно сертифікату/заяви-акцепт № 3016/258/002031 до договору добровільного страхування наземного транспорту «Skoda» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , від 07 серпня 2023 незаконною; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПрАТ «СК «Універсальна») на свою користь страхове відшкодування в розмірі 418500 (чотириста вісімнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилався на те, що 01 листопада 2021 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено сертифікат/заяву-акцепт № 3016/258/002031 до договору добровільного страхування наземного транспорту (сертифікат), відповідно до якого страховик здійснює страхування наземного транспортного засобу та додаткового обладнання та зобов`язується провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку Страхувальнику/вигодонабувачу, а страхувальник зобов`язується сплатити страховий платіж на умовах, визначених цим договором, та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного сертифікату було застраховано транспортний засіб «Skoda» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 . Згідно з п.п. «Б» пункту 1.2 сертифікату одним із страхових випадків є незаконне заволодіння. Страхова сума становить 465 000,00 грн, франшиза по ризику «Б» при конструктивній загибелі становить 46 500,00 грн (пункти 1.3, 1,7 Сертифікату).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04.03.2022.

18.10.2018 року на випадок своєї смерті ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого заповів йому майно, серед якого транспортний засіб марки Skoda, моделі Octavia Combi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 .

04.08.2022 року йому як спадкоємцю за заповітом та теперішньому власнику вказаного транспортного засобу, стало відомо, що останнім незаконно заволоділи невідомі особи. Про вказану подію позивач повідомив Голосіївське УП ГУНП у м. Києві, за фактом чого було порушено кримінальне провадження за № 0001855.

Про настання страхового випадку стосовно викрадення застрахованого авто, він як спадкоємець померлого ОСОБА_2 повідомив у серпні 2022 року ПрАТ «СК «Універсальна», на що останнє лише 7 серпня 2023 року (зі спливом року з моменту звернення позивача з заявою) засобами електронного зв`язку (Viber) відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Позивач вважає, що відповідач не виконав вимоги договору та безпідставно відмовив йому у виплаті суми страхового відшкодування.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Універсальна» про визнання відмови незаконною та стягнення страхового відшкодування, задоволено.

Визнано відмову у виплаті страхового відшкодування, по страховому випадку в період лютий-серпень 2022 року із застрахованим згідно сертифікату/заяви-акцепт № 3016/258/002031 до договору добровільного страхування наземного транспорту «Skoda» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , від 07.08.2023 року незаконною.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 418 500,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки страховий випадок щодо застрахованого автомобіля настав під час дії договору страхування, то позивач як спадкоємець страхувальника має право на отримання страхового відшкодування.

У разі відмови у виплаті страхового відшкодування саме страховик несе тягар доказування наявності передбачених законом або договором підстав для такої відмови, інакше він зобов`язаний виплатити відшкодування.

З огляду на це, відмова позивачу у виплаті страхового відшкодування, оформлена відповідачем листом від 16.05.2022 року № 1950, яка обмежена виключно самим лише загальним посиланням на запровадження на території України воєнного стану та проведенням бойових дій, не може вважатися аргументованою та мотивованою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 29 серпня 2024 року ПрАТ «СК «Універсальна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.п. 3.2.5 пункту 3.2 Розділу 3 договору страховому відшкодуванню не підлягають збитки, які настали в разі, зокрема бойових або військових дій. З огляду на те, що фактичні обставини та час настання події позивачу невідомі, а можливий заявлений ним час настання випадку (лютий-серпень 2022 року) підпадає під період коли в м. Києві відбувалися активні бойові дії, то така подія підпадає під виключення зі страхування відповідно до вищевказаного пункту договору.

Крім того, посилаючись на те, що страховий випадок не є наслідком бойових дій, оскільки кримінальне провадження за фактом зникнення транспортного засобу порушено за частиною третьою статті 289 КК України (незаконне заволодіння), а не за статтею 438 КК України ( порушення законів та звичаїв ведення війни), районний суд не взяв до уваги, що кваліфікація злочину не має відношення до визнання чи не визнання події страховим випадком.

Отже, відмова страхової компанії у виплаті позивачу страхового відшкодування є цілком обґрунтованою та відповідає вимогам чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Крім того, позивачем оформлено право на спадщину лише в січні 2023 року, тобто після закінчення дії договору страхування та настання заявленого випадку. Тобто позивач фактично не отримував застрахований транспортний засіб в спадщину (по причині його відсутності), а лише майнові права на транспортний засіб. Таким чином, права та обов`язки страхувальника не перейшли до позивача.

У листопаді 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гедз Ю.В. подала відзив на апеляційну скаргу, якому просила її залишити без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року - без змін. Також просила стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Гедз Юлія Володимирівна, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» адвокат Корнілов Лев Олександрович в судове засідання не з`явився, 19 грудня 2024 року подав до Київського апеляційного суду заяву про розгляд справи без його участі, колегія суддів визнала за можливе проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01.11.2021 між ПрАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено сертифікат/заяву-акцепт № 3016/258/002031 до договору добровільного страхування наземного транспорту (сертифікат), відповідно до якого страховик здійснює страхування наземного транспортного засобу та додаткового обладнання та зобов`язується провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку Страхувальнику/вигодонабувачу, а страхувальник зобов`язується сплатити страховий платіж на умовах, визначених цим Договором, та виконувати інші умови Договору.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Сертифікату було застраховано транспортний засіб «Skoda» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 .

Згідно з п.п. «Б» п. 1.2 сертифікату одним із страхових випадків є незаконне заволодіння.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.7 вказаного Сертифікату страхова сума становить 465 000,00 грн, франшиза по ризику «Б» при конструктивній загибелі становить 46 500,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04.03.2022.

18.10.2018 року на випадок своєї смерті ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого заповів ОСОБА_1 , майно, серед якого транспортний засіб марки Skoda, моделі Octavia Combi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 .

04.08.2022 ОСОБА_1 , як спадкоємцю за заповітом та теперішньому власнику вказаного транспортного засобу, стало відомо про те, що вказаним транспортним засобом незаконно заволоділи невідомі особи. Про вказану подію позивач повідомив Голосіївське УП ГУНП у м. Києві, в зв`язку з чим ними було порушено кримінальне провадження за № 0001855 за ч. З ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом з кваліфікуючою ознакою).

Про настання страхового випадку стосовно викрадення застрахованого авто, спадкоємець померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , повідомив ПрАТ «СК «Універсальна» в серпні 2022 року і лише 07.08.2023 року (зі спливом року з моменту звернення позивача з заявою) відповідач засобами електронного зв`язку (Viber) відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Підставою відмови стало те, що фактичні обставини та час настання страхового випадку позивачу невідомі, а можливий заявлений час настання випадку (лютий - серпень 2022 року) підпадає під період коли в м. Київ відбувались активні бойові дії (24.02.2022 року - 30.04.2022 року), що підтверджується переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тим часово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тим часово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (з наступними змінами), та враховуючи факти, що позивач востаннє бачив застрахований транспортний засіб у лютому 2022 року і в цьому ж місяці загинув ОСОБА_2 , а також встановлену досудовим розслідуванням адресу викрадення транспортного засобу, є всі підстави стверджувати, що випадок настав саме в цей період та місті, та відповідно дана подія підпадає під виключення із страхування за Договором відповідно до п. п. 3. 2. 5 п. 3. 2 Договору.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі -Закон)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

За статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 994 ЦК України визначено, що у разі смерті страхувальника, який уклав договір майнового страхування, його права та обов`язки переходять до осіб, які одержали це майно у спадщину.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про страхування» у разі смерті страхувальника - фізичної особи, який уклав договір майнового страхування, права і обов`язки страхувальника переходять до осіб, які одержали це майно в спадщину.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (стаття 8 Закону України «Про страхування».

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про страхування» визначені підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, якими є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. При цьому, саме страховик несе тягар доказування наявності передбачених законом або договором підстав для такої відмови.

Судом встановлено, щопричиною відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування стало те, що фактичні обставини та час настання страхового випадку позивачу невідомі, а можливий заявлений час настання випадку (лютий - серпень 2022 року) підпадає під період коли в м. Київ відбувались активні бойові дії (24.02.2022 року - 30.04.2022 року), що підтверджується переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тим часово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тим часово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (з наступними змінами), та враховуючи факти, що позивач востаннє бачив застрахований транспортний засіб у лютому 2022 року і в цьому ж місяці загинув ОСОБА_2 , а також встановлену досудовим розслідуванням адресу викрадення транспортного засобу, є всі підстави стверджувати, що випадок настав саме в цей період та місті, та відповідно дана подія підпадає під виключення із страхування за Договором відповідно до п. п. 3. 2. 5 п. 3. 2 Договору.

Відповідно до п.п. 3.2.5 договору страхування відшкодуванню не підлягають збитки, які настали, зокрема, у разі бойових або військових дій (незалежно від того, чи була оголошена війна чи вторгнення військ, дії засобів ведення війни та/або тимчасової неможливості (повної або часткової) здійснення своїх повноважень органами державної (місцевої) влади.

Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують факт настання страхового випадку, а відповідач, в свою чергу, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування крім посилання на Указ Президента України від 24.02.2022 року Про введення воєнного стану в Україні», жодних доказів на підтвердження своїх доводів з приводу того, що викрадення транспортного засобу було саме під час, або внаслідок бойових дій не надав.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання страхового відшкодування внаслідок настання страхової події та безпідставної відмови відповідача у виплаті такої.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судового рішенні, питання вичерпності висновку суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що у справі, що розглядається, сторонам надано вмотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

У відзиві на апеляційну скарга представник позивача - адвокат Гедз Ю.В. просила стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн, понесені останніми в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами другою-четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність розміру, з урахуванням складності справи.

Установлено, що відповідно до акту виконаних роботі до договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2023 року, підписаного між позивачем та Адвокатським бюром «Гедз» адвокатом Гедз Ю. В. надано таку послугу, як підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу, на що остання витратила три години свого часу та вартість такої посли склала 6 000,00 грн.

Положення статті 137 ЦПК України вказують на те, що питання співмірності залежить від конкретних характеристик справи, затраченого часу на участь в ній, обсягом виконаною роботи правового напряму. При цьому конкретні значення про неспівмірність суд визначає лише на підставі клопотання іншої сторони.

Керуючись статтями 141, 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Стягнути зПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2024 року

Головуючий: Судді: