КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

представника позивача Єфремової І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах ОСОБА_3 , на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року позивач АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в якому просив суд: стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № РР/37/162 від 23.01.2020 (з ануїтетними платежами), яка утворилася станом на 16.10.2023 у розмірі 2608080,43 грн. та включає в себе: 1660173,00 грн - прострочена заборгованість за основним зобов`язанням; 935195,94 грн - прострочена заборгованість за процентами за період з 01.07.2021 по 15.10.2023; 9370,74 грн - інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 30.04.2020 по 31.01.2022; 3340,75 грн - 3 % річних за період з 13.04.2020 по 23.02.2022; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що 23.01.2020 між АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № РР/37/162, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 1800000,00 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 23.01.2020 між АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № ID 3601158 від 23.01.2020.

Разом з тим, у порушення умов договору відповідачі належним чином не виконали своїх зобов`язань за договором, у зв`язку з чим станом на 16.10.2023 вони мають заборгованість в сумі 2608080,43 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.03.2020 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № РР/37/162 від 23.01.2020 (з ануїтетними платежами), яка утворилася станом на 16.10.2023 у розмірі 2 608 080, 43 грн. та включає в себе: 1660173,00 грн - прострочена заборгованість за основним зобов`язанням; 935195,94 грн - прострочена заборгованість за процентами за період з 01.07.2021 по 15.10.2023; 9370,74 грн - інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 30.04.2020 по 31.01.2022; 3 340,75 грн - 3 % річних за період з 13.04.2020 по 23.02.2022. Стягнуто з солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» витрати по сплаті судового збору в рівних частинах по 19560,60 грн, з кожного (а.с. 208-214).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в частині вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, а також здійснити перерозподіл судових витрат, виходячи із задоволених позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних суд першої інстанції безпідставно не застосував вимоги Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" та п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення ЦК України" (а.с. 215-218).

08.05.2024 представником позивача через систему "Електронний Суд" було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін, посилаючись на те, що інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов'язань та 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, стягнуто судом виключно за період до введення в України воєнного стану, тобто по 23.02.2022.

Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено лише відповідачем ОСОБА_2 і лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.01.2020 між АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № PР/37/162 (з ануїтетними платежами), за умовами п. 1.1.1 та п. 1.1.4 якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 1 800 000,00 грн на споживчі потреби.

Відповідно до п. 1.1.7. кредитного договору, загальна вартість кредиту становить 4 875 841,82 грн.

Підпунктом 1.4.2., пункту 1.4. кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника зазначений у п.п. 1.4.1. цього договору.

Згідно виписки по собовому рахунку від 23.01.2020 кредитні кошти в сумі 1 800 000,00 грн перераховані на рахунок ОСОБА_2 .

Згідно п. 5.6 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування ним та неустойки, передбачені цим договором.

Відповідно до п.п. 1.3.1., п. 1.3. кредитного договору, серед іншого, в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, сторони передбачили забезпечення: іпотека 2-кімнатної квартири загальною площею 103,7 кв.м., житловою площею 51,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позичальнику; порука ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Також, як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2020 між АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» та ОСОБА_4 укладено договір поруки №ID3601158, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання боржником, яким є ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) взятих на себе зобов`язань, що витікають з договору про надання споживчого кредиту № PР/37/162 від 23 січня 2020 року (з ануїтетними платежами), а також всіх додаткових договорів та угод до нього в тому числі укладених в майбутньому, укладених між кредитором та боржником, відповідно до умов якого боржник зобов`язаний повернути кредитору кредит в сумі 1 800 000,00 гривень в строк до 22 січня 2030, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 24,99 %, комісії, можливі пені та штрафи у розмірах та на умовах, визначених кредитним договором.

Згідно з 1.2. поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п. 1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від боржника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 16 жовтня 2023 року, заборгованість за кредитним договором становить 2 608 080,43 грн. та включає в себе: прострочену заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 1 660 173,00 грн; прострочену заборгованість за процентами за період з 01.07.2021 по 15.10.2023 в розмірі 935 195,94 грн; інфляційні витрати за несвоєчасне виконання зобов`язань (ст. 625 ЦК України) за період з 30.04.2020 по 31.01.2022 в розмірі 9 370,74 грн; 3 % річних (ст. 625 ЦК України) за період з 13.04.2020 по 23.02.2022 в розмірі 3 340,75 грн (3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту 80,56 грн + 3 % річних за несвоєчасне повернення процентів 3 260,19 грн) (а.с. 30-35).

Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості, матеріали справи не містять.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не виконали узятих на себе зобов`язань щодо повернення використаних кредитних коштів, у зв`язку з чим з них на користь позивача підлягає стягненню у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 2608080,43 грн.

У свою чергу, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням в частині стягнення з відповідачів на користь банку інфляційних втрат та трьох відсотків річних, апелянт посилався на те, що, задовольняючи вказані позовні вимоги, суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин вимоги Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" та п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення ЦК України".

Так, відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У свою чергу, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022, який набув чинності 17.03.2022, внесені зміни, серед іншого, до Цивільного кодексу України, а саме доповнено пунктом 18 розділ ЦК "Прикінцеві та перехідні положення".

Відповідно до п. 18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, а потім був подовжений відповідно до:Указу Президента від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, - з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб;Указу Президента від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, - з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб;Указу Президента від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, - з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, - з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, - з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, - з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, - з 05:30 20.05.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, - з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ (до 15.02.2024), продовжено Указом Президента України від 05.02.2024 року №50/2024 затверджено Законом України від 06.02.2024 року № 3565-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 року строком на 90 діб.

Таким чином, на час дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, наявного у матеріалів справи, інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань та 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути виключно за період до введення в Україні воєнного стану, а саме: інфляційні втрати у розмірі 9340,74 грн. за період з 30.04.2020 по 31.01.2022, а 3 % річних у розмірі 3340,75 грн. за період з 13.04.2020 по 23.02.2022.

За вказаних обставин, доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції приписів п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є безпідставними, оскільки інфляційні втрати та 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, було стягнуто судом першої інстанції виключно за період до введення в Україні воєнного стану, тобто по 23.02.2022.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

При цьому, у зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах ОСОБА_3 , - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 24 червня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова