Справа № 585/5004/23
Номер провадження 2/585/192/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі :

головуючого судді Євлах О.О.,

за участі:

секретаря :- Безручко О.П.

представника позивача адвоката Єрньєй А.А.

представника відповідача- адвоката Менько Д.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна іншуранс « (ПРАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп»)

вимоги заявника: про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди : втрати товарної вартості транспортного засобу, моральної шкоди, франшизи,-

- негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. ОСОБА_1 , уточнивши заявлені вимоги, звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна іншуранс « (ПРАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп»)про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди : втрати товарної вартості транспортного засобу, моральної шкоди, франшизи.

2. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому, на праві власності належить транспортний засіб мотоцикл HONDA, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель НОМЕР_2 , білого кольору, який було придбано 24.07.2020 року за ціною 227338,00 грн новим в повній комплектації , в технічній справності. Придбавши у 2020 році мотоцикл він на ньому не їздив. Почав їздити у 2021 році у липні місяці, приїхавши до м.Ромни Сумської області. 31 липня 2021 року о 21 год. 10 хв. по вул.Полтавській в м.Ромни Сумської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21043, д/н НОМЕР_3 , не врахував дорожню обстановку, не додержався безпечної дистанції та допустив зіткнення з мотоциклом HONDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель СВ 500ХА, під його керуванням, який рухався та зупинився перед пішохідним переходом для надання переваги в русі пішоходам на пішохідному переході, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.13.1 ПДР України. Тому, відповідно до постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2021 році у справі №585/2292/21 (дата набрання законної сили 07.09.2021( Роменський міськрайонний суд Сумської області постанови ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.07.2021 року, а також вина відповідача ОСОБА_2 у цій дорожньо-транспортній пригоді, встановлені у постанові суду від 26.08.2021 року, відтак в силу ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

В ході наїзду транспортним засобом відповідача на мотоцикл під його керуванням, він ОСОБА_1 зазнав матеріальних і головне моральних страждань.

Під час зіткнення транспортних засобів удар був настільки сильним, що він втратив свідомість, коли прийшов до тями, то зрозумів, що знаходиться лежачи на проїздній частині дороги, а тільки но куплений не так давно мотоцикл майже повністю знівечений.

Враховуючи те, що єдина організація , яка займається ремонтом, заміною деталей мотоциклів HONDA- Приватне акціонерне товариство «Дніпро Мотор Інвест» знаходиться в м.Київ, тому він був змушений якнайшвидше шукати транспортним засіб для транспортування понівеченого мотоцикла. А це час, кошти та нерви.

Просив стягнути на його користь втрату товарної вартості транспортного засобу, моральну шкоду, франшизу та судові витрати ( сплачений судовий збір та витрати на оплату професійної правничої допомоги).

3. Відповідач подав відзив на позовну в якому зазначив, що позовні вимоги відповідачем визнаються частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача франшизи у розмірі 2600,00 грн.

З калькуляції орієнтовної вартості ремонтно-відновлювальних робіт ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» від 04.08.2021, ремонтної калькуляції ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» від 09.08.2021 вбачається, що ремонтно-відновлювальні роботи належного позивачу транспортного засобу - мотоцикла Honda модель СВ500ХА, номерний знак НОМЕР_1 , полягали лише у заміні пошкоджених деталей, вузлів і агрегатів, без їх фарбування.

Відтак, характер пошкоджень належного позивачу транспортного засобу - мотоцикла Honda модель СВ500ХА, номерний знак НОМЕР_1 , який виявлений при проведенні його огляду 03.08.2021 представником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» та 04.08.2021 представниками ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», ремонтна калькуляція ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» від 09.08.2021 свідчить про те, що всі пошкодження підлягали заміні без їх фарбування. При цьому, сам позивач посилається на те, що нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Матеріали справи не містять доказів, що унаслідок ремонту належного позивачу транспортного засобу шляхом заміни окремих деталей, вузлів і агрегатів така заміна вплинула на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу, що було здійснено його фарбування та що таке фарбування також вплинуло на зовнішній вигляд транспортного засобу.

В обгрунтування вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20000.00 грн. позивач посилається на те, що унаслідок удару під час ДТП він втратив свідомість, коли прийшов до тями, то зрозумів, що знаходиться лежачи на проїзній частині дороги, а тільки но куплений не так давно мотоцикл майже повністю знівечений.

З огляду на знаходження ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» в м. Києві був змушений шукати транспортний засіб для транспортування понівеченого мотоцикла, а це час, кошти та нерви, і замість того, щоб по приїзду додому провести свою відпустку вдома, з рідними, був змушений вирішувати питання як полагодити мотоцикл і т.д.

Крім того, відповідач у судових засіданнях не хотів визнавати свою провинну, тому він змушений був шукати докази (відео, свідків) і т.д. За ініціативою відповідача адміністративна справа декілька разів відкладалася.

Зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована і через короткий час після ДТП позивач отримав від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» повне відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, за виключенням франшизи в розмірі 2600 грн.

Мотоцикл позивача був відремонтований через 9 днів після ДТП. З постанови Роменського міськрайонного суду від 26.08.2021 вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення визнав повністю.

Відповідач та його дружина є пенсіонерами за віком. Відповідач отримує пенсію у розмірі 4146.12 грн, його дружина у розмірі 3350.23 грн., що ледве забезпечує їх прожитковий мінімум. Від часу ДТП пройшло майже два з половиною роки, проте до звернення із даним позовом до суду позивач жодного разу не звертався до відповідача з вимогою про відшкодування йому суми франшизи чи моральної шкоди у позасудовому порядку.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про те, що унаслідок ДТП та пошкодження належного йому мотоцикла він зазнав фізичних та душевних страждань, що погіршились його здібності чи що він був позбавлений можливості їх реалізації, а тому вважаю, що вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають за недоведеністю.

У разі незгоди суду із зазначеним твердженням, враховуючи характер правопорушення, засади розумності і справедливості, те що згідно ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення, вважаю, що з відповідача може бути стягнута моральна шкода в розмірі 500 грн., оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що заявлена до стягнення моральна шкода у розмірі 20000 грн. відповідає глибині понесених ним моральних страждань та обставинам справи.

У зв`язку із наявністю правових підстав для часткового задоволення позову вимоги позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу та на оплату судового збору також підлягають частковому задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Попередньо суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складаються із витрат на оплату професійної правничої допомоги, розмір яких згідно п. 5 договору про надання правничої допомоги від 15.01.2023 р. визначений за домовленістю сторін у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Розмір понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги та фіскальним чеком ПРРО Каса ДПС України. З метою врегулювання спору та закриття провадження у справі відповідач погоджується добровільно сплатити позивачу 2600 грн. франшизи та 500 грн. у відшкодування моральної шкоди.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. В судовому засіданні представник позивача адвокат Єрньєй А.А. уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити , з підстав викладених у позові та заява по суті справи.

5. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково. Зазначив, що відповідач не заперечує проти сплати позивачу 2600,00 гривень франшизи. В іншій частині в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Крім того просив відшкодувати витрати на оплату професійної правничої допомоги.

6. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його обов`язкової участі суду не надав.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року (а. с.38) було прийнято до провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

8. Протокольною ухвалою відмовлено позивачу в прийнятті заяви про зменшення позовних вимог, оскільки заява подана в порушення строків визначених ст.49 п.2 ч.2 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

9. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_3 наданий ним висновок за №135 не підтвердив. Зазначив, що розмір втрати товарної вартості мотоцикла марки Honda модель СВ500ХА, номерний знак НОМЕР_1 оглянутого ним після отриманих пошкоджень внаслідок ДТП станом на 31.07.20-21 року в розмірі 6956,89 грн. ним визначено помилково. Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів- у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо) розмір втрати товарної вартості не визначається.

10. Судом встановлено, що до суду звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-11)

11. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_1 є власником мотоцикла HONDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель СВ 500ХА. (а.с.12).

12. Згідно Акту прийому-передачі №117 від 24.07.2020 року та Додаткової угоди №1 до Договору купівлі-проодажу № 117 від 23.06.2020 року від 18.05.2020 року, Акту огляду реалізованого транспортного засобу від 24.07.2020 року - ОСОБА_1 придбав у ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест мотоцикл 2020 року випуску моделі СВ500Х вартістю 227338 , гривень. (а.с.13-14)

13. Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області № 585/2292/21 від 26 серпня 2021 року ОСОБА_2 визнано вин6увати у вчиненні адміністративного правопорушення Є, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 850,00 гривень по факту дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 31 липня 2021 року о 21 годині 10 хвилин в м.Ромни Сумської області по вулиці Полтавській водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21043 , д/н НОМЕР_3 , не врахував в дорожню обстановку, не додержався безпечної дистанції та допустив зіткнення з мотоциклом HONDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель СВ 500ХА. (а.с.16).

14. ОСОБА_2 має Поліс АР/18990710 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с.17)

15. Згідно калькуляції орієнтовної вартості ремонтно-поновлювальних робіт і запасних деталей ремонту мотоцикла HONDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель СВ 500ХА 61927,69 грн. (а.с.24).

16. Схема місця ДТП від 31.07.2021 року (а.с.25-26).

17. Ремонтна калькуляція № 21-0444687 від 09.08.2021 оку загальна вартість ремонту 50026,41 грн ( в т.ч. вартість робіт 1024,00 грн, запасні частини 49002,41 грн. (а.с.27-29).

18. Згідно Акту огляду транспортного засобу від 03.08.2021 року мотоцикла HONDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель СВ 500ХА- пошкодження, що не пов`язані з ДТП відсутні. (а.с.30-31).

19. Згідно висновку експерта №135 від 28.02.2024 року виконаного старшим судовим експертом ОСОБА_3 розмір втрати товарної вартості мотоцикла марки HONDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель СВ 500ХА білого кольору внаслідок пошкодження після ДТП станом на дату пригоди 31.07.2021 року, згідно наданих відомостей щодо нього складає 6956,89 гривень. (а.с.89-92)

V. Норми права

20. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Визначення ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів це забезпечення справедливого неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини третьої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Відповідно до статті 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом вказаних норм, з урахування положень абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілому виплата зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, який повертається після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Саме такий правовий висновок щодо застосування вказаних норм викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц (провадження № 61-4507св18).

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Згідно з п. 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Відповідно до п. 41.1 (а) ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Аналіз положень статті 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «Stankov v. Bulgaria» (Станков проти) від 12 липня 2007 року).

ЄСПЛ у справі «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу)» від 29 березня 2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу), «Caloc v. France» (Калок проти Франції) та «Niedbala v. Poland» (Недбала проти Польщі) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 49-51 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі N 216/3521/16-ц (провадження N 14-714цс19) зазначено, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі N 766/21131/18 (провадження N 61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

VІ. Оцінка Суду.

21. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2600 (дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок франшизи, як безспірної суми визначеної полісом.

Позовні вимоги в частині стягнення втрати товарної вартості транспортного засобу з відповідача на користь позивача задоволенню не підлягають, оскільки експерт, під час допиту не підтвердив власний висновок № 135, та в судовому засіданні пояснив, що зазначена у висновку сума втрати товарної вартості транспортного засобу ним визначена помилково. Зі слів експерта, в цьому конкретному випадку , коли було здійснено ремонт мотоцикла позивача, зокрема здійснена заміна деталей, що не потребували фарбування, і це не вплинуло на зовнішній вигляд та експлуатаційні якості мотоцикла. Розмір втрати товарної вартості визначатися не повинен.

Суд , повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, враховуючи адміністративний характер діянь відповідача, відсутність обтяжуючих обставин під час скоєння ДТП, характер, тривалість, обсяг та глибину душевних страждань позивача, можливістю відновлення попереднього стану транспортного засобу, взявши до уваги ступінь вини відповідача, та виходячи із принципу розумності, виваженості і справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, в сумі 5000,00 грн.

Таким чином, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом часткового задоволення позовних вимог.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

22. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 гривень судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачував у звзку з тим, що звільнений від його сплати згідно п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

23. Щодо витрат на правничу допомогу адвокатів, суд зазначає наступне.

Суд розподіляє судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У заяві до суду позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3000 гривень.

На підтвердження своїх вимог подає: Договір №12/2024 про надання правничої допомоги від 05 лютого 2024 року , акт прийому-передачі наданої правничої допомоги гонорару №1 в порядку виконання Договору №12/2024 про надання правничої допомоги від 06.02.2024 року згідно якого адвокатом Єрньєй А.А. отримано від ОСОБА_1 3000 гривень в рахунок оплати наданої йому правничої допомоги. (а.с.107-109).ж

Відповідач на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу суду надає : договір про надання правничої допомоги від 15 січня 2024 року та квитанцію про сплату на користь адвоката Менько Д.Д. правничої допомоги в сумі 5000 гривень. (а.с.54-55)

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Суд зазначив, що Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, ціни позову, складності справи, обсягу матеріалів у справі, кількістю та обсягом підготовлених процесуальних документів, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, частковим задоволенням позовних вимог, суд приходить до висновку, що співмірним та розумним розміром понесених обома сторонами витрат на оплату професійної правничої до допомоги є 3000.00 гривень. З огляду на те, що кожна із сторін понесла витрати в такому розмірі, а позов задоволено частково, то судові витрати на оплату професійної правничої допомоги необхідно віднести за рахунок сторін.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81,141,258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна іншуранс « (ПРАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп») про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди : втрати товарної вартості транспортного засобу, моральної шкоди, франшизи,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,00 гривень моральної шкоди, та 2600,00 гривень франшизи.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень .

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 02 квітня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», м.Київ, вул.Глибочинська,44, Київської області, 04050.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Оксана ЄВЛАХ