Провадження №2-с/748/30/24
Єдиний унікальний № 748/2391/24
У Х В А Л А

про скасування судового наказу

20 червня 2024 року м. Чернігів

Суддя Чернігівський районний суд Чернігівської області Кухта В.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про скасування судового наказу у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

В С Т А Н О В И В :

18.06.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла заява від представника ОСОБА_1 про скасування судового наказу, в якій та просить: 1) скасувати судовий наказ, виданий 27.05.2024 р. Чернігівський районним судом Чернігівської області у справі № 743/2391/24 (пр.-ня № 2-н/748/314/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Твій Газзбут» заборгованості за спожитий природній газ у сумі 9 809,08 грн та судового збору в сумі 302,80 грн; 2) стягнути із ТОВ «Твій Газзбут» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються із витрат на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн та суми сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу судового збору в розмірі 151,40 грн.

Заявник мотивує свої вимоги тим, що копію судового наказу боржниця отримала лише 10.06.2024 р. шляхом особистого вручення поштового відправлення, оскільки, як вбачається з проставленого відбитку календарного штемпеля на конверті останній був прийняти поштовим відділенням до відправи лише 07.06.2024 р., що також підтверджується роздруківкою трекінгу відправлення 751 з офіційного сайту оператора поштового зв`язку «Укрпошта». Уважно ознайомившись зі змістом заяви про видачу судового наказу за № 2-юр від 16.05.2024 р. та безпосередньо із судовим наказом Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.05.2024 р., заявник вважає, що вимоги ТОВ «Твій Газзбут» безпідставними та необґрунтованими, а судовий наказ таким, що підлягає скасуванню, оскільки в ньому допущені технічні помилки в частині адреси ТОВ «Твій Газзбут». Згідно даних зазначених в ЄДР юридичних осіб, фізичних, осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Твій Газзбут» зареєстровано за юридичною адресою: 1010, м. Київ, вул. Острозьких Князів, буд. 32/2, що цілком кореспондується із адресою зазначеною на всіх фірмових бланках ТОВ «Твій Газзбут», в той час, як в судовому наказі зазначена адреса: 14002, м. Чернігів, пр-т. Миру, буд. 53, яка жодного відношення до даної юридичної особи не має. Як доказ приєднання ОСОБА_1 до Договору постачання природного газу побутовому споживачу ТОВ «Твій Газзбут» додав копію заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовому споживачу від 03.12.2021 р. Таким чином встановлено, що між сторонами, на підставі публічного договору ніби то склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Одночасно з тим, ОСОБА_1 з тарифами за якими буде постачатися газ не погоджувалася, оскільки не була з ним ознайомлена. Факт споживання природного газу підтверджує прийняття послуг із газопостачанням і аж ніяк не може свідчити про приєднання до умов договору з постачання газу. Також заявник зазначає, що у заві про видачу судового наказу не доданого жодного розрахунку суми заборгованості 9 809,09 грн та об`ємів спожитого газу за період 01.12.2021 р. по 28.02.2022 р. Крім цього, ТОВ «Твій Газзбут» посилається на типовий договір з постачання природного газу, заяву на приєднання до якого боржник підписала, та який знаходиться на офіційному сайті оператора ГРМ, однак самого публічного договору з ТОВ «Твій Газзбут» про постачання природного газу у вільному доступі на офіційному сайті (на головній сторінці) компанії не має, а договір, що долучений до матеріалів справи, є типовим і використовується як зразок. Окрім цього, боржник сумлінно щомісячно передавала покази об`ємів спожитого газу за допомогою особистого кабінету та сплачувала грошові кошти за спожитий газ. Належним чином проведений розрахунок між ТОВ «Твій Газзбут» та ОСОБА_1 за надані послуги з газопостачання здійснювався відповідно до показників лічильника та встановлених цін на газ. На підтвердження належного виконання боржником взятих на себе зобов`язань з оплати послуг за отриманий об`єм природного газу боржник має всі платіжні документи, але не зважаючи на це ТОВ «Твій Газзбут» все рівно вважає, що ОСОБА_1 має заборгованість за спожитий природний газ, а тому нарахована заборгованість є незаконною. Таким чином, виходячи з вищевикладеного між ТОВ «Твій Газзбут» та ОСОБА_1 існує спір щодо нарахування заборгованості та показів лічильника, а наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги ТОВ «Твій Газзбут», що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право, а тому ОСОБА_1 звертається з даною заявою до суду задля захисту своїх прав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що судовий наказ, виданий 27.05.2024 р. Чернігівським районним судом Чернігівської області, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Твій Газзбут» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 9 809,08 грн та 302,80 судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами,яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч. 3 ст.171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, у якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Оскаржуваний судовий наказ виданий 27.05.2024 р., конверт із копією судового наказу для повідомлення боржника прийнятий поштовим відділенням до відправки 07.06.2024 р., що підтверджується проставленим відбитком календарного штемпеля на конверті, а також роздруківкою трекінгу відправлення 751. (а.с.32,33) Боржник, як зазначає у заяві про скасування судового наказу, отримав копію вищезазначеного судового наказу 10.06.2024 р. Із заявою про скасування судового наказу ОСОБА_1 звернулася 18.06.2024 р, тобто в межах п`ятнадцятиденного строку, передбаченого ч. 1 ст. 170 ЦПК України.

Враховуючи, що у заяві про скасування судового наказу наведено посилання на обставини, які свідчать про необґрунтованість вимог стягувача та надано посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти вимог стягувача, суд вбачає за необхідне скасувати судовий наказ.

Що стосується судових витрат, то суд це вирішив наступним чином.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом положень ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу вказаних положень ЦПК України вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Адвокат Марченко Р.Г. в інтересах боржника ОСОБА_1 у порядку наказного провадження звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, в якій просив стягнути з заявника витрат на правову допомогу та судовий збір за подання заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України у справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі та за правилами наказного провадження стягувач у справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат. Оскільки у силу принципу змагальності сторін обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі.

Отже, стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 164 ЦПК України передбачено, що у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Суд зауважає, що зі змісту норм ЦПК України вбачається, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження такі судові витрати не відшкодовуються.

Водночас щодо стягнення судового збору, сплаченого боржником ОСОБА_1 при подачі заяви про скасування судового наказу, суд також відмовляє, оскільки підлягає відшкодуванню суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, лише на користь заявника (стягувача) у разі пред`явлення ним позову до боржника та задоволення такого позову судом.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України.

Водночас, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат.

У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже, саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 164 ЦПК України, суд доходить висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Таким чином, суд не приймає доводи представника боржника щодо стягнення понесених судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до чинного цивільно-процесуального законодавства стягнення у наказному провадженні з боржника вказаних витрат не регламентовано положеннями розділу II ЦПК України та не відноситься до тієї категорії судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, передбаченої ст. 141 ЦПК України, що підлягає стягненню зі сторони у разі задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 170, 171, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Судовий наказ, виданий 27 травня 2024 року Чернігівським районним судом Чернігівської області у справі № 743/2391/24, провадження № 2-н/748/314/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» заборгованості за спожитий природний газ у сумі 9 809 (дев`ять тисяч вісімсот дев`ять) гривень 08 копійок та судового збору в сумі 302 (триста дві) гривні 80 копійок скасувати.

Роз`яснити стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кухта В.О.