Справа № 438/891/23
Номер провадження 2/438/42/2024
УХВАЛА

іменем України

19 червня 2024 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Дівчур В.М., позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про повернення справи до стадії підготовчого провадження -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бориславського міського суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору Сектор «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору Сектор «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади, про визначення місця проживання дітей.

Представником відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 , адвокатом Маймор А.В., було заявлено клопотання про повернення справи до стадії підготовчого провадження. Клопотання обґрунтовується тим, що після відкриття провадження у даній справі, ухвалою суду від 07.11.20234 р. було закрито підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті. Однак, на думку ОСОБА_3 , суд має повернутися до стадії підготовчого провадження, оскільки після закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, сектором «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади, залученої до даної справи в якості третьої особи, не було надано належного документу, а саме висновку щодо можливості визначення місця проживання дітей з батьком або матір`ю на підставі обстеження умов проживання дітей та батьків, а також з врахуванням інтересів дітей та їх особистої прихильності до кожного з батьків, що має суттєве значення для винесення судом правильного та справедливого рішення. Вважає, що для усунення недоліків по справі необхідне надання з боку третьої особи висновку, яке можливе лише на стадії підготовчого судового засідання.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ловінський Д.В. заперечували проти задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про повернення справи до стадії підготовчого провадження.

Представник третьої особи ОСОБА_4 залишила вирішення клопотання на розсуд суду.

Вислухавши сторони, ознайомившись з матеріалами справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_3 виходячи з наступного.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (провадження № 14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі ''«Дія 97» проти України'' від 21 жовтня 2010 року).

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Прямої вказівки норми цивільного процесуального законодавства щодо повернення на стадію підготовчого провадження не містять.

Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20, провадження № 61-15126св21, в якому зроблено висновок про те, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

У пункті 30 постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого: «Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя».

Отже, відповідно до практики Верховного Суду, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій цивільного процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Так, представником відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 - адвокатом Маймор А.В. заявлене клопотання про повернення справи до стадії підготовчого провадження обґрунтовується тим, що сектором «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади, залученої до даної справи в якості третьої особи, не було надано належного документу, а саме висновку щодо можливості визначення місця проживання дітей з батьком або матір`ю.

Згідно ч. 6 ст. 56 ЦПК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

Згідно ч. 6 ст. 57 ЦПК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які беруть участь у справі для подання висновку, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу, а також мають право висловити свою думку щодо вирішення справи по суті.

Враховуючи те, що вимогами ст.ст. 56, 57 ЦПК України не передбачені строки надання органами місцевого самоврядування висновку щодо можливості визначення місця проживання дітей саме до закінчення підготовчого провадження, що не позбавляє суд можливості залучити даний висновок до матеріалів справи як доказ, на стадії судового розгляду, тому, вказана підстава, на думку суду, не є вагомою для повернення справи до стадії підготовчого провадження, тому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.56,57,189,107,200,259,260,263 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про повернення справи до стадії підготовчого провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 24.06.2024р.

Суддя Дмитро ПАНТЕЛЄЄВ