ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1347/23

Провадження № 22-ц/4820/1208/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

учасники справи: представник апелянта адвокат Керницька О.В.,

представник позивача адвокат Войтович М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року (суддя Сосна О.М.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоконцепт», Акціонерне товариство «Хмельницькобленерго» про усунення перешкод користування власним майном,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , треті особи ТОВ «Біоконцепт», АТ «Хмельницькобленерго» про усунення перешкод користування власним майном.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначила, що їй на підставі договору дарування належала земельна ділянка, кадастровий номер: :02:030:0023, площею 1,4123 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також нежитлові будівлі: гаражі, ферма, ангар, які розташовані на земельній ділянці за тією ж адресою.

У 2020 році вказана земельна ділянка поділена на три земельні ділянки, а саме: :02:030:0034 - площею 0,063 га, :02:030:0035 - площею 0,7867 га, :02:030:0036 - площею: 0,5626 га, цільове призначення їх не змінювалось.

На земельній ділянці кадастровий номер: :02:030:0035, розташована електромережа та обладнання, яке є власністю позивачки, а саме: РКТП 403 встановлений на ОП.148 ПЛ-10 кВ Л-72, спуски 10 кВ від РКТП-403 до КТП-403, КТП-403 (ТМ-160 кВа), ПЛ-0,4 кВ від КТП-403 до приміщень, приладів обліку електроенергії, апарати захисту до і після розрахункового приладу обліку, електрообладнання та внутрішня електромережа 0,38 - 0,22 кВ.

20 листопада 2020 року згідно договорів купівлі-продажу, позивачка продала відповідачці вищезазначені земельні ділянки та нежитлові будівлі: гараж, ферму, ангар, які розташовані на земельних ділянках кадастрові номери: :02:030:0035 та :02:030:0036.

Електромережа та обладнання залишилося у власності позивачки і предметом договорів купівлі-продажу не були.

08 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та АТ «Хмельницькобленерго» в особі Ярмолинецького РЕМ, були укладені договори по постачанню електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , для обслуговування ферми, ангару та належного житлового будинку: договір №21800952 споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, договір про спільне використання технологічних електричних мереж №21800952, договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії. За вказаними договорами ОСОБА_2 є «Основним Споживачем» та «Споживачем».

ОСОБА_2 позбавлена доступу до свого майна, не має змоги перенести його в інше місце для розташування, через те, що починаючи з початку 2023 року відповідачка чинить перешкоди в користуванні електромережею та обладнанням, аргументуючи це тим, що воно є її власністю і знаходиться на земельній ділянці яка належить їй. Окрім того відповідачка не сплачує вартість використаної електроенергію, яка нею споживається для належних їй об`єктів нерухомого майна.

Із урахуванням викладеного, а також заяви про зміну позовних вимог, позивач просила суд усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належною їй електромережею та обладнанням: РКТП 403 встановлений на ОП.148 ПЛ-10 кВ Л-72, спуски 10 кВ від РКТП-403 до КТП-403, КТП-403 (ТМ-160 кВа), ПЛ-0,4 кВ від КТП-403 до приміщень, приладів обліку електроенергії, апарати захисту до і після розрахункового приладу обліку, електрообладнання та внутрішня електромережа 0,38 - 0,22 кВ, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , територія земельної ділянки кадастровий номер: :02:030:0035, площею 0,7867 га, шляхом покладання обов`язку на ОСОБА_1 надати фактичний доступ ОСОБА_2 до вказаної електромережі та обладнання, для його перенесення в інше місце; стягнути з відповідачки понесені позивачкою судові витрати.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_2 в користуванні належній їй електромережі та обладнанню: РКТП 403 встановлений на ОП.148 ПЛ-10 кВ Л-72, спуски 10 кВ від РКТП-403 до КТП-403, КТП-403 (ТМ-160 кВа), ПЛ-0,4 кВ від КТП-403 до приміщень, приладів обліку електроенергії, апарати захисту до і після розрахункового приладу обліку, електрообладнання та внутрішня електромережа 0,38 - 0,22 кВ., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , територія земельної ділянки кадастровий номер: :02:030:0035 площа 0,7867 га, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , надати фактичний доступ ОСОБА_2 до вказаної електромережі та обладнання для його перенесення в інше місце.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог позивачкою ОСОБА_2 , їй як власнику спірного рухомого майна, чиняться перешкоди у користуванні спірним майном, а тому належним способом захисту є саме усунення перешкод позивачці у користуванні належній їй електромережі та обладнання шляхом зобов`язання відповідачки надати фактичний доступ до вказаної електромережі та обладнання для його перенесення в інше місце.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом при ухваленні рішення неправильно застосовані положення ст.ст.186, 319, 321 ЗК України. Твердження суду про те, що договір споживача №22800952 від 08.02.2022 про надання послуг з розподілу електричної енергії підтверджує право власності на спірну електромережу необґрунтоване, оскільки позивачем при укладенні договору споживача від 08.02.2022 року було свідомо надано витяг з ДРРП від 09.09.2019 року, який є недостовірним, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :02:030:0023 станом на дату укладення договору споживача не існувала як об`єкт цивільних прав у зв`язку із її поділом, а з 20.11.2020 власником новостворених земельних ділянок та об`єктів нерухомого майна розташованих на них була ОСОБА_1 . Зазначає, що спірна електромережа призначена саме для обслуговування ферми та ангару, які належать ОСОБА_1 , а отже становить одне ціле з нею, та згідно ст.186 ЦК України є приналежністю основної речі, має слідувати за нею, що виключає можливість розглядати її як окремий об`єкт права власності. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №369/5240/16-ц та від 25.07.2019 року у справі №907/442/18. Апелянт вважає неукладеним договір дарування від 09.07.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки передача майна за договором так і не відбулась, про що свідчить відсутність будь-якого акта приймання-передачі спірного майна. Вважає, що позивачем не доведено належними доказами наявність права власності на спірну електромережу. Тому суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов помилкового висновку про належний спосіб захисту адже захисту підлягає наявне законне порушене право особи, а відсутність порушеного права у позивачки зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. Щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, апелянт зазначає, що задоволення судом вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 надати фактичний доступ ОСОБА_2 до вказаної електромережі та обладнання для його перенесення в інше місце є протиправним та порушить права інших осіб, що заживлені від спірної електромережі, зокрема права ТОВ «Біоконцепт» та ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки адвокат Войтович М.С., заперечує проти доводів апеляційної скарги, які спростовуються наявними у справі доказами. Рішення суду першої інстанції вважає законним, ухваленим згідно норм чинного законодавства та без порушення процесуального та матеріального права. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Керницька О.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник позивачки адвокат Войтович М.С. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 19.09.2019 ОСОБА_3 , подарувала ОСОБА_4 земельну ділянку кадастровий номер: :02:030:0023, площею 1, 4123 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Хмельницької області Динько Г.А. та зареєстровано в реєстрі за №1263.

Відомості про земельну ділянку були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером: 258.

На підставі договору дарування від 19.09.2019 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 нежитлові будівлі: гаражі, ферму, ангар, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці: :02:030:0023, який посвідчено приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Хмельницької області Динько Г.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1265,

Відомості про гаражі, ферму, ангар були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером: 258, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180322592.

У 2020 році земельна ділянка кадастровий номер: :02:030:0023 поділена на три земельні ділянки, а саме: земельна ділянка кадастровий номер: :02:030:0034, площею: 0,063 га, для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка кадастровий номер: :02:030:0035, площею: 0,7867 га, для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка кадастровий номер: :02:030:0036, площею: 0,5626 га, для ведення особистого селянського господарства. Загальна площа вказаних земельних ділянок: 1, 4123 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ТОВ ЕКФ «Власна Справа» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок :02:030:0023 за адресою: АДРЕСА_1 за замовленням ОСОБА_4 .

Згідно договору купівлі-продажу від 20.11.2020 ОСОБА_4 продала ОСОБА_1 нежитлові будівлі: гараж загальною площею: 695,1 кв.м; ферму загальною площею: 1186,2 кв.м; ангар загальною площею: 506,7 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані нежитлові будівлі розташовані на земельних ділянках кадастрові номери: :02:030:0035, площею: 0,7867 га та :02:030:0036, площею: 0,5626 га.

Відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2020 щодо об`єктів нерухомого майна: гаражів, ферми, ангару внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом за №233533908.

20 листопада 2020 року ОСОБА_4 продала земельні ділянки кадастрові номери: :02:030:0034, :02:030:0035, :02:030:0036 ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними копіями договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грищук О.В., та зареєстрованих в реєстрі за №№ 441, 439, 440.

На земельній ділянці кадастровий номер: :02:030:0035, розташована технологічна електрична мережа та обладнання, а саме: РКТП 403 встановлений на ОП.148 ПЛ-10 кВ Л-72, спуски 10 кВ від РКТП-403 до КТП-403, КТП-403 (ТМ-160 кВа), ПЛ-0,4 кВ від КТП-403 до приміщень, приладів обліку електроенергії, апарати захисту до і після розрахункового приладу обліку, електрообладнання та внутрішня електромережа 0,38 - 0,22 кВ, що не заперечується учасниками справи.

08 лютого 2022 року між ОСОБА_4 та АТ «Хмельницькобленерго» в особі Ярмолинецького РЕМ, були укладені договори по постачанню електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , для обслуговування: ферми, ангару та належного житлового будинку: договір №21800952 про спільне використання технологічних електричних мереж; договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №21800952. За вказаними договорами ОСОБА_4 є «Основним Споживачем» та «Споживачем».

На балансі ОСОБА_4 , як вказано в договорах, знаходяться наступні електромережі та обладнання згідно додатку №6 до договору споживача №21800952 про надання послуг з розподілу електричної енергії від 08.02.2022 року: РКТП 403 встановлений на ОП.148 ПЛ-10 кВ Л-72, спуски 10 кВ від РКТП-403 до КТП-403, КТП-403 (ТМ-160 кВа), ПЛ-0,4 кВ від КТП-403 до приміщень, приладів обліку електроенергії, апарати захисту до і після розрахункового приладу обліку, електрообладнання та внутрішня електромережа 0,38 - 0,22 кВ.

На балансі Оператора знаходяться електромережі та обладнання: Оп. 148 П/1-10 кВ Л-72 (додаток № 2 до договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 21800952). До електромережі підключені: ферма, ангар а також житловий будинок, які вказані в Однолінійній схемі розподілу електричної енергії (додаток №1 до Договору про спільне використання технологічних електричних мереж №21800952 від 08.02.2022 року).

Згідно відповіді АТ «Хмельницькобленерго» Ярмолинецький РЕМ від 29.11.2023 на заяву ОСОБА_2 перераховані в заяві об`єкти електромережі та обладнання, знаходяться на території земельної ділянки кадастровий номер: :02:030:0023.

Договором дарування від 09.07.2021 ОСОБА_3 (дарувальник) подарувала ОСОБА_4 (обдаровувана) електромережі та обладнання: РКТП 403 встановлений на ОП.148 ПЛ-10 кВ Л-72, спуски 10 кВ від РКТП-403 до КТП-403, КТП-403 (ТМ-160 кВа), ПЛ-0,4 кВ від КТП-403 до приміщень, приладів обліку електроенергії, апарати захисту до і після розрахункового приладу обліку, електрообладнання та внутрішня електромережа 0,38 - 0,22 кВ, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , територія земельної ділянки кадастровий номер: :02:030:0023, площа 1,4123 га. Згідно п. 1.3 Даного договору вказане майно належить на праві власності «Дарувальниці» згідно накладної № 147 внутрішньо-господарського призначення від 31.10.2003, виданої СФГ «Трембіта», копія якої надана до матеріалів справи разом з копією квитанції до прибуткового касового ордера серії 01 АТ №490303.

Згідно Листів АТ «Хмельницькобленерго» в особі Ярмолинецького РЕМ від 12.09.2022 №243-31 щодо негайного виконання ремонту обладнання, від 03.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про усунення недоліків підстанційного обладнання (роз`єднувач РКТП-403) на абонентській ТП-10/0,4кВ КТП-403 (власник ОСОБА_4 ), а також про призначення відповідальних осіб за електрогосподарство, які повинні забезпечити експлуатацію електроустановки ОСОБА_4 .

Згідно Додатків №1 (Однолінійна схема), №2 (Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін) до Договору про спільне використання технологічних електричних мереж №21800952 від 08.02.2022 року, ОСОБА_4 є основним споживачем, оператор системи - АТ «Хмельницькобленерго» в особі Ярмолинецького РЕМ. Розподіл електричної енергії здійснюється між ТОВ «Біоконцепт», фермою та ангаром, житловим будинком ОСОБА_4 .

Згідно Додатку №6 (Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін) до Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії №21800952 від 08.02.2022 року, споживач ОСОБА_4 , оператор системи розподілу - АТ «Хмельницькобленерго» в особі Ярмолинецького РЕМ. Розподіл електричної енергії здійснюється між ТОВ «Біоконцепт», фермою та ангаром, житловим будинком ОСОБА_4 .

Згідно п.1.1 Договору про спільне використання технологічних електричних мереж від 08.02.2022 №21800952 предметом договору є те, що основний споживач зобов`язується забезпечити технічну можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпеченням якості, надійності та безперервності) власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач своєчасно сплачувати вартість послуг Основного споживача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.

Згідно п.п.6 п.2.1 Договору основний споживач зобов`язаний упродовж трьох робочих днів з дня переходу права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі до іншої особи повідомити про це Користувача.

Згідно п.п.1 п.3.1 Основний споживач має право на отримання від Користувача плати за спільне використання технологічних електричних мереж визначених відповідно до Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж.

Користувач зобов`язується здійснювати оплату за використання технологічних електричних мереж Основного споживача за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання технологічних електричних мереж Основного споживача здійснюється згідно з Порядком обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, який є додатком 5 до цього договору (п.п.1 п.4.1 Договору).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з приписами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Найбільш значущою для власника є правомочність на власні дії, яка характеризується як:

- пряме та безпосереднє панування над річчю. Власник здійснює надані йому правомочності своєю владою, не тільки незалежно від інших осіб, а й у такому правовому полі, коли не може бути ніякої влади над цією ж річчю з боку інших суб`єктів. Дії власника обумовлені його інтересом;

- виключне панування особи над річчю, тобто таке панування, що унеможливлює втручання інших осіб, на яких покладено пасивний обов`язок утримання від вчинення подібних дій;

- абсолютність влади полягає в наданні власнику забезпеченої правом можливості визначати, яким чином поводитися зі своєю річчю, коли та як реалізовувати свої правомочності щодо неї.

Кожен, хто не є власником, не має права створювати перешкоди власнику у здійсненні належного йому права, а також вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на порушення або обмеження правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження майном; права володіння, користування та розпорядження власністю є рівними для всіх осіб (власників) (див. Рішення Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8-р/2020).

Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права.

Вказане кореспондується з положеннями статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У справі, що переглядається, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила суд усунути перешкоди у здійсненні володіння належних їй на праві власності електромережі та обладнання шляхом зобов`язання відповідачки надати фактичний доступ позивачці до спірного рухомого майна для його перенесення в інше місце.

Вирішуючи питання про зобов`язання відповідачки надати фактичний доступ позивачці до спірного рухомого майна для його перенесення в інше місце, суд має враховувати, що:

Положеннями п.3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. №1440, якими визначені поняття, в тому числі: «нерухоме майно (нерухомість)» - земельна ділянка без поліпшень або земельна ділянка з поліпшеннями, які з нею нерозривно пов`язані, будівлі, споруди, їх частини, а також інше майно, що згідно із законодавством належить до нерухомого майна рухомого майна; «рухоме майно» - це матеріальні об`єкти, які можуть бути переміщеними без заподіяння їм шкоди. До рухомого майна належить майно у матеріальній формі, яке не є нерухомістю.

Пунктами 27 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії», 3.1 Розділу ІІІ Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених Наказом Міністерства палива та енергетики 25.07.2006 р. №258, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1143/13017, визначено, що електрична мережа - сукупність електроустановок для передачі та розподілу електричної енергії; електроустановка - комплекс взаємопов`язаних устаткування і споруд, що призначаються для виробництва або перетворення, передачі, розподілу чи споживання електричної енергії; комплектна трансформаторна підстанція - підстанція, складена з шаф чи блоків із вмонтованими у них трансформатором та іншим обладнанням розподільної установки, яку постачають складеною чи підготовленою до складання; лінія електропередавання - елемент електропостачальної системи, призначений для передавання та розподілу електричної енергії напругою до і понад 1 кВ без зміни її параметрів.

У пункті 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 зазначено, що основний споживач - споживач та/або власник електричних мереж, який не є оператором системи, електричні мережі якого використовуються оператором системи для транспортування електричної енергії іншим споживачам та/або для транспортування електричної енергії в мережі оператора системи; споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання; субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача.

Технологічні електричні мережі - сукупність електроустановок з усією інфраструктурою, у тому числі електричні мережі, системи автоматики, захисту, управління, регулювання та зв`язку, що призначені для перетворення, транспортування та/або розподілу електричної енергії, що належать основному споживачу і використовуються для транспортування електричної енергії для власного споживання та/або субспоживачам, а також для транспортування електричної енергії в мережі оператора системи.

Пунктами 11.6.1 та 11.6.2 глави 11.6 КСР визначено, що для забезпечення розподілу електричної енергії електричними мережами, що не належать ОСР, між ОСР та відповідним власником мереж, який не є ОСР (основним споживачем), укладається договір про спільне використання технологічних електричних мереж за типовою формою у порядку, визначеному ПРРЕЕ. Основний споживач не має права відмовити ОСР, на території ліцензованої діяльності з розподілу якого розташовані його електричні мережі, в укладені (переукладені) договору про спільне виготовлення технологічних електричних мереж.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд позбавлений права збирання доказів за власною ініціативою, оскільки обов`язок доказування покладається на сторони. Доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Наведені положення є найважливішою складовою принципу змагальності.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України)

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Судом встановлено та підтверджено вищезазначеними матеріалами справи, що ОСОБА_2 є власницею електромережі та обладнання: РКТП 403 встановлений на ОП.148 ПЛ-10 кВ Л-72, спуски 10 кВ від РКТП-403 до КТП-403, КТП-403 (ТМ-160 кВа), ПЛ-0,4 кВ від КТП-403 до приміщень, приладів обліку електроенергії, апарати захисту до і після розрахункового приладу обліку, електрообладнання та внутрішня електромережа 0,38 - 0,22 кВ, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як пояснював в судовому засіданні представник АТ «Хмельницькобленерго», та що вбачається із матеріалів справи, спірне обладнання, щодо якого виник спір, можливо відділити від земельної ділянки та перенести у інше місце, воно є рухомим майном.

Твердження апелянтки про те, що договір купівлі-продажу зазначеного рухомого майна від 09.07.2021 року є неукладеним, а договори від 08.02.2022 року по постачанню електроенергії, про спільне використання технологічних електричних мереж, договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є незаконними, підлягають відхиленню, виходячи з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України).

У договорі про спільне використання ОСОБА_5 являється Основним споживачем та власником технологічних мереж. Право власності ОСОБА_1 на технологічну електричну мережу не підтверджено жодним доказом.

Спірна технологічна електрична мережа, не є приналежністю до головної речі, ферми, гаража, ангара, оскільки обслуговує не тільки їх, а декілька незалежних та не пов`язаних між собою об`єктів інших споживачів. Вона може використовуватися за своїм призначенням без існування гаража, ферми та ангару.

Урахувавши, що ОСОБА_2 як власник має перешкоди у користуванні своєю власністю, а також відсутність належних доказів на підтвердження права користування спірним майном ОСОБА_1 , суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач як новий власник, яка придбала спірну технологічну електричну мережу в установленому законом порядку, договір купівлі-продажу не оскаржено, не може користуватися своєю власністю, а відповідачка починаючи з початку 2023 року чинить перешкоди в користуванні електромережею та обладнанням, аргументуючи це тим, що воно є її власністю і знаходиться на земельній ділянці яка належить їй, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що право ОСОБА_2 як нового власника спірного рухомого майна підлягає захисту в обраний нею спосіб.

Щодо посилання апелянта на висновки, наведені в постановах Верховного Суду №907/442/18 від 25.07.2019, №369/5240/16-ц від 20.06.2018, то вони не є тотожними до обставин та відповідних відносин, які склалися між сторонами у даній справі, їм надана належна правова оцінка судом першої інстанції.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 червня 2024 року.

Судді: Т.О. Янчук

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк