Справа № 190/823/24
Провадження №2/190/294/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м.Пятихатки

П?ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.

за участю:

секретаря Пронської Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.П`ятихатки Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кузьмін Андрій Ренатович до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача,-

встановив :

ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кузьмін А.Р., звернулася до суду з позовом до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначає, що 03.03.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №Z02.24224.007677272, на підставі якого було відкрито рахунок у банку відповідача. За умовами кредитного договору банк надав їй грошові кошти у розмірі 12 826,00 грн. на споживчі потреби, з терміном кредитування на 24 місяці . При цьому, окрім суми кредиту 12 826 грн., вона повинна здійснювати і наступні платежі: проценти за користування кредитом у сумі 1504 грн. 67 коп. та плату за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 4 985 грн. 74 коп. Вважає, що положення кредитного договору №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року укладеного між нею та відповідачем в частині сплати щомісячних платежів за додаткові послуги за обслуговування кредитної заборгованості суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а тому до них мають бути застосовані наслідки нікчемності. Між тим, в жодному документі, у т.ч. і у Тарифах АТ «Ідея Банк» на дату укладання договору не зазначено розрахунку суми сплати за обслуговування кредитної заборгованості, тобто які чинники вплинули на обчислення цієї суми саме в такому розмірі. В свою чергу сплата за обслуговування кредитної заборгованості не є супровідною послугою банку, оскільки не зрозуміло, в чому саме полягає така послуга. Позивач вказує на те, що відповідач не повинен включати у договір із споживачем умови, які є несправедливими. Так відповідач, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому, відповідач АТ «Ідея Банк» нарахував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку, що є незаконним та не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч. 1 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", тим більше, що сума яка нарахована банком до сплати за таке обслуговування - 4985 грн. 74 коп., майже дорівнює половині суми, яку відповідач отримав в кредит, як позичальник. За таких обставин позивач вважає, що кредитний договір є нікчемним в частині щомісячних платежів за додаткові послуги за обслуговування кредитної заборгованості. В зв`язку з чим, просить застосувати наслідки нікчемності до положень Кредитного договору №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року між АТ «Ідея Банк» та позивачем ОСОБА_2 , в частині сплати щомісячних платежів за додаткові послуги за обслуговування кредитної заборгованості. Перерахувати розмір грошових коштів, які повинна сплатити позивач на користь відповідача або розмір грошових коштів, які відповідач повинен повернути на користь позивача, у зв`язку з переплатою, без урахування незаконно нарахованих відповідачем коштів за обслуговування кредитної заборгованості та з урахуванням розміру перерахованих позивачем коштів.

Ухвалою суду від 22.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с.23-24), копія якої була надіслана відповідачу 23.04.2024 року. Крім того, цією ж ухвалою суду витребувано у відповідача інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: - наявність чинних кредитних договорів, договорів позики, укладених між ОСОБА_2 та АТ «Ідея Банк» по яким на теперішній час наявна заборгованість та в разі наявності таких договорів надати їх копії та підтверджуючі документи про наявну заборгованість та її розмір на теперішній час; поточний стан заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Ідея Банк» за договором №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 за період з 03.03.2021 р. по 17.04.2024 рік з наданням виписки про рух коштів на рахунку ІВАN НОМЕР_1 за вказаний період.

01.05.2024 року на адресу суду з АТ «Ідея Банк» на виконання ухвали від 22.04.24 р., надійшли витребувані судом наступні документи: довідка-розрахунок заборгованості від 03.08.2018 р.; довідка-розрахунок заборгованості від 03.03.2021 р. станом на 17.04.2024 року; довідка-розрахунок заборгованості від 03.03.2021 року станом на 23.04.24.; виписка за кредитним договором №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року з 03.03.2021 р. по 17.04.2024 р. (а.с.26-34).

13.06.2024 року через систему «Електронний Суд» від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином.

18.06.2024 року представник позивача - адвокат Кузьмін А.Р. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача АТ «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив; заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав, своїм правом надання відзиву та заперечень на позовну заяву, не скористався.

При цьому, на вимогу суду надати копії чинних кредитних договорів, договорів позики, укладених між ОСОБА_2 та АТ «Ідея Банк», по яким на теперішній час наявна заборгованість (зокрема кредитного договору №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року) відповідачем надано не було.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У розумінні положень чинного законодавства України, зокрема, ст. 1056 ЦК України, послуга, яку надає банк споживачу, - надання грошових коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України Про банки та банківську діяльність банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Судом встановлено, що 03.03.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №Z02.24224.007677272, на підставі якого було відкрито рахунок в банку відповідача. Згідно даного договору ОСОБА_2 отримала від відповідача грошові кошти у сумі 12 826,00 грн. в якості споживчого кредиту, строком на 24 місяці.

Представника позивача було зобов`язано надати суду копію кредитного договору, що є предметом розгляду в даній справі, яка була надана суду в нечитабельному вигляді. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, надати якісну копію договору не виявляється за можливе, оскільки примірник договору, що мається в наявності у позивача, теж не належної якості.

Вимогу суду надати копію кредитного договору №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року, відповідач проігнорував, чим позбавив суд можливості перевірити відповідність спірного договору вимогам діючого законодавства.

Згідно наданих відповідачем довідок - розрахунків заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року, станом на 17.04.2024 року та 23.04.2024 року, борг становить 7514 грн. 77 коп., з яких: прострочений основний борг -2905,27 грн.; прострочені проценти -1308,09 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту -3301,41 грн.. (а.с.32,33)

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №С-400-0 від 03.08.2018 року, станом на 24.04.2024 року боргу становить 12186 грн. 13 коп., з яких: основний борг -5913,55 грн.; прострочений борг -479,52 грн.; строкові проценти -423,69 грн.;прострочені проценти 5369,37 грн.. (а.с.34)

Згідно виписки за кредитним договором №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року за період 03.03.2021 року по 17.04.2024 року прослідковується погашення позивачем грошових коштів за кредитним договором №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 р. в сумі 27214 грн. 96 коп.(а.с.27-31)

Згідно відповіді АТ "Ідея Банк", що була надана на адвокатський запит ОСОБА_1 , - банк відмовився у наданні інформації посилаючись на те, що вказана інформація є банківською таємницею (а.с.6-7).

Позивач вважає, що АТ «Ідея Банк» порушило її права як споживача фінансових послуг та ввело її в оману, включивши в умови договору оплату додаткових послуг, які відповідно до законодавства надаються безкоштовно.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець (Відповідач) кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, так чи інакше, безоплатно повинен повідомляти Позивача з приводу інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Щодо твердження позивача про те, що вищевказана інформація повинна надаватися безоплатно позичальнику/споживачу за законом, а тому встановлення відповідачем кредитним договором №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року, умова в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливою умовою та суперечить самому кредитному договору, а тому є підставою для визнання його нікчемним, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що банком було встановлено плату за обслуговування кредиту.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», - умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цьогоЗакону.

Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина другастатті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.(Постанова Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 204/8492/21 провадження №61-10602св22).

Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитними договорами, є нікчемними.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19)).

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З огляду на встановлені у справі обставини, а також сформульовані висновки щодо нікчемності умов кредитного договору №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року про встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину, зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 за договором кредиту №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року, укладеним між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_2 .

Таким чином, виходячи з наведених вище доводів, суд прийшов до висновку, що позовна вимога в частині зобов`язання АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 за даним договором шляхом зарахування вже сплаченої нею щомісячної плати за обслуговування кредиту в рахунок інших обов`язкових платежів, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору. Тому, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1 211,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача, задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк», з огляду на нікчемність положень кредитного договору №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року в частині сплати щомісячних платежів за додаткові послуги за обслуговування кредитної заборгованості, здійснити ОСОБА_2 перерахунок заборгованості за договором №Z02.24224.007677272 від 03.03.2021 року шляхом зарахування вже сплаченої ОСОБА_2 щомісячної плати за обслуговування кредиту в рахунок інших обов`язкових платежів та в наступних щомісячних платежах до кінця дії договору не стягувати плату за обслуговування кредитної заборгованості.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_2 .

Відповідач Акціонерне товариство «Ідея Банк», , місцезнаходження: 79008, м.Львів, вул.Валова,буд.11.

Повний текст рішення виготовлено 21.06.2024 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева