Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4828/23 Головуючий у 1-й інст. Сусловець М. Г.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

20 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши заяву судді Шевчук А.М. про самовідвід

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи» «Житомиргаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 березня 2024 року

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 подав до Житомирського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 березня 2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 квітня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Шевчук А.М., судді Талько О.Б., Коломієць О.С.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суддя Шевчук А.М. вважає за необхідне заявити самовідвід, який обґрунтовує наступним.

Так, у межах цивільної справи №285/7317/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи» «Житомиргаз» про захист прав спожива ОСОБА_1 заявив відвід головуючій судді Шевчук А.М. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2024 року відвід головуючій судді Шевчук А.М. визнаний необґрунтованим, враховуючи що ухвалою Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 червня 2021 року №1416/1дп/15-21 відмовлено у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Житомирського апеляційного суду Шевчук А.М., оскільки дисциплінарна скарга не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку судді, та питання про відвід було передано на вирішення в порядку, визначеному ст.33 ЦПК України. Протоколом автоматизованого розподілу від 03 червня 2024 року справа для вирішення питання про відвід була розподілена судді Борисюку Р.М., який не входив до складу колегії суду. Ухвалою судді Житомирського апеляційного суду Борисюка Р.М. від 04 червня 2024 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Шевчук А.М. відмовлено.

Відповідно до пункту 5 частини першої ст.36ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Самовідвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки судді, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом, з метою виключення будь-яких сумнівів в об`єктивності розгляду справи та реалізації права учасників судового розгляду на справедливий розгляд справи безстороннім судом, забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду справи відповідно до вимог Закону. Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

У статті 15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованихКонституцієюі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основіКонституціїі законів України та на засадах верховенства права.

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

ОСОБА_1 , заявляючи судді Шевчук А.М. відвід у справі №285/7317/23, посилався на те, що має сумніви щодо безсторонності, неупередженості та доброчесності судді.

Згідно з частиною першою ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

За правилами статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене вище та забезпечення гарантій на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, колегія суддів задовольняє заяву головуючої судді Шевчук А.М. про самовідвід у цій справі для забезпечення учасникам справи права на безсторонній суд.

Керуючись ст.36,39,40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити заяву головуючої судді Шевчук Алли Миколаївни про самовідвід.

Справу передати на повторний автоматизований розподіл.

Головуюча Судді: