КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ» про стягнення безпідставно отриманих коштів,

за апеляційною скаргою представника державного підприємства «СЕТАМ» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року, ухвалених під головуванням судді Сіромашенко Н.В.,-

встановив:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Після зміни предмету позову ОСОБА_1 просив стягнути з ДП «СЕТАМ» безпідставно отримані кошти в розмірі 18 160 грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 9 119 грн 64 коп. та 3% річних в розмірі 1 626 грн 49 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 став переможцем торгів щодо реалізації транспортних засобів «Renault MAGNUM AE 430 11900» та «BSL STC-1M».

У вересні 2020 року, після зняття усіх обтяжень на вказані транспортні засоби, позивач забрав вказані транспортні засоби.

Позивач сплатив на користь ДП «СЕТАМ» кошти за зберігання майна в розмірі 18 160 грн 00 коп.

ОСОБА_1 вважає, що відсутні правові підстави для сплати відповідачу коштів за зберігання майна, відтак, вони підлягають поверненню як безпідставно набуті.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року названий позов задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «СЕТАМ» на користь ОСОБА_1 : безпідставно отримані кошти в розмірі 18 160 грн 00 коп.; інфляційні втрати в розмірі 9 119 грн 64 коп.; 3 % річних в розмірі 1 626 грн 49 коп.; витрати по оплаті судового збору в сумі 992 грн 40 коп.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про стягнення з ДП «СЕТАМ» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 00 грн 00 коп.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з державного підприємства «СЕТАМ» витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ДП «СЕТАМ» просить: рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі; додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обгрунтованості позовних вимог.

Стягуючи із ДП «СЕТАМ» витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн 00 коп., суд першої інстанції виходив із складності справи та об`єму виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що відповідно до протоколів проведення електронних торгів за № 448002 та № 451007, ОСОБА_1 став переможцем торгів транспортного засобу «Renault MAGNUM AE 430 11900» реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «BSL STC-1M», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

20 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів підписано відповідні договори купівлі-продажу активів № 25 та № 26 щодо вказаного майна.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року у справі № 757/855/20-к скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року в рамках кримінального провадження № 0000224 від 19 липня 2016 року на вказані транспортні засоби.

16 липня 2020 року позивачем на адресу Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві направлено лист з додатками щодо придбання транспортних засобів та зняття з них арешту.

Листом Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській області від 02 вересня 2020 року № 31/10-С-56 повідомлено позивача про те, що відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів МВС внесено інформацію щодо припинення арешту.

13 вересня 2020 року ОСОБА_1 сплатив на користь ДП «СЕТАМ» кошти за зберігання майна в розмірі 18 160 грн 00 коп.

У грудні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів сплачених за зберігання майна, оскільки ОСОБА_1 не мав можливості забрати придбане майно раніше вересня 2020 року, через тривалу процедуру по зняттю з майна обтяжень.

Обгрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначав, що грошові кошти у розмірі 18 160 грн 00 коп. підлягають поверненню як безпідставно набуті відповідачем. ДП «СЕТАМ» повідомило позивача щодо відсутності підстав для повернення грошових коштів за зберігання транспортних засобів.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року за № 310/5835/13-ц зазначено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що ОСОБА_1 став переможцем торгів щодо реалізації транспортних засобів «RenaultMAGNUM AE 430 11900» та «BSL STC-1M».

20 грудня 2019 року між позивачем та Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів підписано відповідні договори купівлі-продажу активів № 25 та № 26 щодо вказаного майна.

Так, до матеріалів справи долучені копії договорів купівлі-продажу активів № 25 та № 26.

Відповідно до п. 7 зазначених договорів, сторони узгодили, що продавець передає покупцю актив за місцезнаходженням цього активу, зазначеному у п. 2 договору.

За п. 10 договорів, передача активу здійснюється уповноваженою особою продавця за місцезнаходженням цього активу та шляхом підписання акту приймання-передачі активу в двох примірниках, по одному для сторін.

Згідно до п. 11 вказаних договорів, витрати за розвантаження і транспортування активу з його місцезнаходження здійснюється за рахунок покупця.

Відповідно до п. 13 договору право власності на актив переходить до покупця з моменту укладення цього договору та передачі активу.

Так, враховуючи положення договорів купівлі-продажу активів № 25 та № 26, право власності на транспортні засоби «Renault MAGNUM AE430 11900» та «BSL STC-1M» у ОСОБА_1 набуто 20 грудня 2019 року.

Разом з тим, за п. 9 вказаних договорів, у покупця до продавця відсутні будь-які претензії щодо якісних та кількісних характеристик активу. ОСОБА_1 повідомлений, що на момент укладення цих договорів на актив накладено арешт у кримінальному провадженні ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначив, що сплачені ним грошові кошти у розмірі 18 160 грн 00 коп. за зберігання транспортних засобів підлягають поверненню відповідачем як безпідставно набуті.

Так, право власності на транспортні засоби позивачем набуто 20 грудня 2019 року. ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання у встановлений строк забрати транспортні засоби з місця їх зберігання та був повідомлений про наявність обтяжень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання ОСОБА_1 на неможливість забрати автомобілі з місця фактичного зберігання через наявність обтяжень.

У договорах купівлі-продажу активів № 25 та № 26 сторони узгодили усі необхідні умови здійснення оплати позивачем, а також повідомлено ОСОБА_1 про наявність обтяжень на транспортні засоби.

Вказані договори у судовому порядку позивачем не визнавались недійсними.

Під час перебування транспортних засобів «Renault MAGNUM AE430 11900» та «BSL STC-1M» на майданчику ДП «СЕТАМ» відповідачем забезпечувалась їх повна схоронність.

Позивачем 13 вересня 2020 року сплачено на користь ДП «СЕТАМ» кошти за зберігання майна в розмірі 18 160 грн 00 коп.

Відтак, посилання ОСОБА_1 на те, що ДП «СЕТАМ» безпідставно отримало кошти за зберігання майна колегія суддів вважає необґрунтованими.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ДП «СЕТАМ» просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року в cправі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21.»

Враховуючи, що колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та скасування рішення суду від 14 лютого 2024 року, відтак,як наслідок на цій підставі втратило законну силу і додаткове рішення від 06 травня 2024 року, а тому також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 14 лютого 2024 року ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Враховуючи скасування апеляційним судом рішення суду від 14 лютого 2024 року, відтак, додаткове рішення суду від 06 травня 2024 року підлягає скасуванню.

У порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користь ДП «СЕТАМ» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника державного підприємства «СЕТАМ» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ» про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного підприємства «СЕТАМ» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488 грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 18 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник