ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 червня 2024 року

м. Харків

Справа № 642/464/20

Провадження № 22-ц/818/896/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Харківська міська рада, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення самочинно збудованої будівлі, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_4 , на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2023 року, ухвалене суддею Бородіною О.В., -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначають, що ОСОБА_5 набув право власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2018 року на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , та з моменту отримання права власності ОСОБА_5 розпочав ремонтні роботи, котрі призвели до негативних наслідків для заявників. Вказують, що попередній власник квартири, ОСОБА_6 , вже намагався самовільно прибудувати до вказаної квартири балкон, що завершилося тривалим судовим розглядом та судовим рішенням, котре зобов?язувало порушника знести самовільно побудований балкон (справа № 2-717/09,). З моменту влаштування в віконному отворі дверей та отворів, маючи обгрунтовані підстави вважати, що новий власник квартири має намір в черговий раз обладнати збудованим балконом, звернулися з листом на ім?я директора КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_7 з проханням прийняти міри щодо припинення самовільного будівництва. На своє звернення заявники отримали відповідь за №КО 19/4446,0703 від 19 квітня 2019 року, в котрому вказувалося, що перевіркою встановлено, що квартира АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою розташована на другому поверсі 4-х поверхового житлового будинку. На час перевірки власником квартири АДРЕСА_3 проводяться ремонтні роботи не капітального характеру. Несучі конструктиви квартири АДРЕСА_3 не порушені. Облаштування балкону до квартири АДРЕСА_4 не виявлено. Власнику квартири АДРЕСА_3 роз?яснено про неприпустимість самочинного будівництва. Позивачі зазначають, що вказаний лист свідчить про те, що перед початком проведення робіт будь-яких узгоджень чи отримання проектної документації ОСОБА_5 не здійснював. Не зважаючи на прийняті ними міри, неодноразові звернення до ОСОБА_5 , зведення балкону продовжувалось. Відповідно до п. 3.1. рішення Харківської міської ради 6 скликання від 17.08.2011 №390/11 «Про затвердження Порядку вирішення питань, пов?язаних із самочинним будівництвом» (в редакції рішення від 20.06.2018 р. № 1131/18) для збереження об?єкта самочинного будівництва забудовником подається клопотання на ім?я міського голови за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, в тому числі нотаріально завірена згода співвласників об?єкта нерухомого майна щодо збереження у разі самочинного будівництва об?єкта, що перебуває у спільній власності кількох осіб. Оскільки будинок знаходиться в власності всіх мешканців, дії відповідача безпосередньо впливають на умови користування власними квартирами інших мешканців, в тому числі позивачів як власників квартири поверхом нижче, є всі підстави вважати, що відповідач для збереження об?єкта самочинного будівництва - балкону, мав би дотримуватися вищевказаного порядку, зібрати пакет документів відповідно до вищевказаного порядку, узгодити із іншими мешканцями багатоквартирного будинку можливість реконструкції квартири, та звернутися до Харківської міської ради. Для з?ясування питання, чи вирішувалося питання збереження балкону відповідно до «Порядку вирішення питань, пов?язаних із самочинним будівництвом», вони звернулися через представника до Харківської міської ради.

В відповіді Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Департамент) на звернення від 29.10.2019 (вх. № 21846/0/3-19 від 29.10.2019) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил по АДРЕСА_5 вказано, що наразі дозвільних документів на збільшення розміру квартири за рахунок прибудови балкону в визначеному законодавством порядку не зареєстровано та зазначено що на час перевірки суб?єкт містобудування, що має відношення до даного об?єкта з відповідними підтверджуючими документами був відсутній. Відповідно до п.9 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб?єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об?єкт будівництва. У зв?язку із відсутністю суб?єктів містобудування не видалося за можливе провести перевірку у відповідності до Порядку. Для виконання покладених на Інспекцію повноважень до власника квартири направлено листа щодо необхідності прибуття до Інспекції з правовстановлюючими документами для розгляду питання відповідно до компетенції Інспекції. Однак, як зазначено у листі власник квартири або його уповноважений представник до Інспекції не прибув. Інспекцією було направлено лист до Холодногірського відділу поліції ГУНП в Харківський області, щодо сприяння виконанню повноважень, покладених на Інспекцію.

Вказують, що самовільна прибудова балкону над квартирою заявників призвела не лише до спотворення архітектурного обліку будівлі, порушень вимог статей 100, 152 Житлового Кодексу України та інших норм законодавства. Вважають, що самовільне будівництво балкону без попереднього проекту, розрахунку можливості в даному будинку, збудованому ще на початку минулого століття, витримати додаткову конструкцію, може призвести до обвалу стіни, що несе загрозу не тільки майну та інтересам мешканців будинку, а й їх життю та здоров?ю. Проведення самовільних робіт що до влаштування балкону вже призвело до утворення численних тріщин в стінах та стелі квартири АДРЕСА_2 , де вони мешкають, а в разі збільшення навантаження на стіну можливі і інші, вкрай негативні наслідки. Вказана добудова балкона порушує їх права, у зв`язку із чим вони звернулися до суду із вказаним позовом.

Просять суд зобов`язати відповідача знести самочинну споруду (балкон) на рівні другого поверху квартири АДРЕСА_6 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 привести фасадний вигляд належної їй квартири АДРЕСА_4 до стану, що існував до здійснення самочинного будівництва (реконструкції балкону), шляхом демонтажу (знесення) конструкцій, використаних для влаштування балкону у квартирі АДРЕСА_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_4 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, на свій розсуд обрав інший спосіб захисту, відмінний від того, який зазначеним позивачем.

Також вказує, суд першої інстанції не розглянувши клопотання представника позивача про заміну належного відповідача, в ухвалі від 22 серпня 2023 року про закриття підготовчого засідання зазначив в якості відповідача вже не ОСОБА_5 , а ОСОБА_3 , що на думку останньої є грубим порушенням норм процесуального права, оскільки про залучення особи постановлюється відповідна ухвала.

Крім того вказує, що позивачами не доведено яким чином порушується їх права. Позовні вимоги не стосуються належної їй квартири.

Вважає, що декларація про готовність об?єкту до експлуатації є актом одноразового застосування, який після реєстрації права власності на реконструйований об?єкт вичерпала свою дію.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що було здійснено самочинну реконструкцію балкону, без погодженої проектної документації та погодження з учасниками спільної власності, враховуючи відсутність в матеріалах справи дозволів на проведення будівельних робіт на зовнішній стіні багатоквартирного житлового будинку, а відтак, власник квартири, до якої прибудовано балкон зобов`язаний привести фасад будівлі в стан, що існував до проведення самочинного будівництва. Також зазначив, що належний спосіб захисту прав та законних інтересів позивачів, в даному випадку є зобов`язання власника ОСОБА_3 привести фасадний вигляд належної їй квартири АДРЕСА_4 до стану, що існував до здійснення самочинного будівництва (реконструкції балкону), шляхом демонтажу (знесення) конструкцій, використаних для влаштування балкону у квартирі АДРЕСА_4 , тобто до характеристик раніше існуючого фасаду будинку, який носив системний характер єдиний для всього будинку.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивачі є власниками квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1998 року.

Власником квартири АДРЕСА_4 , що знаходить поверхом вище, станом на час розгляду справи є відповідач ОСОБА_3 , яка набула право власності на вказану квартиру на підставі договору дарування від 10.12.2019 року.

Попереднім власником відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна за № 160769030 від 24.03.2019 року квартири за адресою АДРЕСА_7 був ОСОБА_5 .

Відповідно до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 160769030 від 24.03.2019 року та № 228449509 від 16.10.2020 загальна площа квартири за адресою: АДРЕСА_1 змінилася з 68,6 кв.м. на 77,7 кв.м. за рахунок включення площі прибудованого до квартири балкону.

Відповідно до інформації Департаменту містобудування архітектури Харківської міської ради від 22.11.2019 містобудівні умови та обмеження на проектування об?єкта за адресою АДРЕСА_1 не надавались.

Наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради № 480 від 20.11.2019 скасовано реєстрацію:

- повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 01.03.2019 № XK 95 на об?єкт «Реконструкція квартири АДРЕСА_4 »;

- декларація про готовність об?єкта до експлуатації від 11.10.2019 № XK 40 на об?єкт «Реконструкція квартири АДРЕСА_4 ».

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особина захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Як вбачається з матеріалів справи, власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

З приводу неправомірних дій власника квартири АДРЕСА_4 , а саме самочинно збудованого балкону, позивачі неодноразово зверталися до КП «Жилкомсервіс» та до відповідних Департаментів Харківської міської ради.

За інформацією Департаменту житлового господарства Харківської міської ради начальником дільниці № 27 КП «Жилкомсервіс» під час перевірки 16.09.2019 встановлено, що за вищевказаною адресою виконуються роботи з реконструкції квартири. На власника квартири АДРЕСА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення згідно ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради відповідно до Порядку здійснення державного-архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок № 553) проведено позаплановий захід на об?єкті «Реконструкція квартири АДРЕСА_4 . Холодногірський район».

Під час виходу на об?єкт встановлено, що на об?єкті за вищевказаною адресою виконуються роботи з реконструкції квартири, а саме: влаштування балкону на фасаді багатоквартирного житлового будинку. Доступу до квартири не надано.

На час перевірки суб?єкт містобудування, що має відношення до даного об?єкту з відповідними підтверджуючими документами був відсутній.

Відповідно до п. 9 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб?єктів містобудування або їх представників, яку будують або збудували об?єкт будівництва.

У зв?язку з відсутністю суб?єкта містобудування не видалось за можливе провести перевірку у відповідності до Порядку № 553.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачі просили суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом знесення самочинно збудованої будівлі.

Зазначали, що самовільне будівництво балкону без попереднього проекту, розрахунку можливості в даному будинку, збудованому ще на початку минулого століття, витримати додаткову конструкцію, може призвести до обвалу стіни, що несе не тільки загрозу майну та інтересам мешканців будинку, а і їх життю та здоров`ю. Вказували, що проведення самовільних робіт щодо влаштування балкону вже призвело до утворення численних тріщин в стінах та стелі квартири АДРЕСА_2 , де мешкають позивачі, а в разі збільшення навантаження на стіну можливі і інші вкрай негативні наслідки.

Згідно з вимогами статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинного будівництва нерухомого майна.

Частина перша статті 376 ЦК України визначає, що об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно з частиною сьомою статті 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

За загальним правилом частини четвертої статті 376 ЦК України самочинно збудоване нерухоме майно підлягає знесенню особою, яка його здійснила, або за її рахунок.

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 458/1173/14-ц Верховний Суд зазначив, що з урахуванням змісту статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за позовними вимогами про знесення самочинного будівництва можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦК співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив.

Згідно зі статтею 179 ЖК України користування будинками державного й громадського житлового фонду, а також приватного житлового фонду та утримання їх здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник, наймач (орендар) приміщень житлових будинків має право на: переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 1.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила № 76), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Пункт 1.4.4 Правил № 76 передбачає, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно з пунктом 1.4.5 Правил № 76 для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Водночас згідно з пунктом 1.4.6 Правил № 76 власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Указаними Правилами також визначено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Отже, з наведеного вбачається, що переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), яке передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будинку, допускається за наявності відповідного на це дозволу.

Закон визначає підставу для знесення об`єкта будівництва - таке має бути здійснене самочинно. Крім того, закон визначає коло суб`єктів, які повинні здійснити демонтаж - особою, яка здійснила таке самочинне будівництво або за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче - огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до п.6 ч.1ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

З наведеного вбачається, що фасадна стіна будинку є несуче-огороджувальною конструкцією будинку, а тому вона є спільним майном багатоквартирного будинку і порушення її експлуатації без дозволу співвласників порушує їх права та інтереси.

Отже, оскільки стіна як конструктивний елемент будинку - це спільна сумісна власність усіх власників квартир у багатоквартирному будинку, на будівництво балкону на несуче-огороджувальній стіні потрібна згода усіх власників квартир у багатоквартирному будинку.

Позивачі та інші власники квартир у будинку АДРЕСА_8 є співвласниками міжповерхових перекриттів, несуче-огороджувальної стіни.

Таким чином, дії з реконструкції, а саме влаштування балкону до квартири АДРЕСА_3 у вказаному будинку порушують права та законні інтереси позивачів як співвласників будинку за адресою АДРЕСА_8 .

Відповідно до ч. 2ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч.1ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Таким чином, самовільне збільшення квартири шляхом прибудови балкону не відповідає вимогам законодавства, оскільки несуче - огороджувальні конструкції будинку є спільним майном його співвласників, відтак, окремий співвласник не має права самостійно здійснювати вручання та їх зміну.

З урахуванням наведених норм закону здійснена реконструкція спірного балкону з втручанням в конструкції будинку, суперечить правам співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Закон України «Про основи містобудування», у статті 5 визначає, що при здійсненні містобудівної діяльності повинна бути забезпечена розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил;

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про основи містобудування», згідно якої будівельні норми, державні стандарти, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та якнайкращих умов життєдіяльності людини.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політик у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил та затверджується замовником.

Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження, технічні умови, завдання на проектування (ч.1 ст. 29 Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

У п. 3-4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затверджений наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житловокомунального господарства Україні від 16.05.2011 № 45, також передбачено, що для забезпечення проектування об`єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі містобудівні умови та обмеження) документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

П. 7.2 ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва» встановлено, що будівельні роботи на об?єкті будівництва мають здійснюватися на підставі декларативно-дозвільних документів на їх виконання у відповідності з вимогами законодавства.

Окрім вищевикладених законодавчих приписів, ст. 34 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» унормовано, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єкту будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об?єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об?єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об' єктів будівництва, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Виконувати будівельні роботи, без подання відповідного повідомленння забороняється (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Згідно ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дата прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта є дата реєстрації декларації про готовність об?єкта до експуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об?єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради № 480 від 20.11.2019 скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 01.03.2019 № XK 95 на об?єкт «Реконструкція квартири АДРЕСА_4 »; декларацію про готовність об?єкта до експлуатації від 11.10.2019 № XK 40 на об?єкт «Реконструкція квартири АДРЕСА_4 ».

Відповідно до інформації Департаменту містобудування архітектури Харківської міської ради від 22.11.2019 містобудівні умови та обмеження на проектування об?єкта за адресою АДРЕСА_1 не надавались.

Отже, прибудова спірного балкону є реконструкцією квартири АДРЕСА_4 , що здійснена без дозвільних документів, висновків компетентних органів, які підтверджували додержання забудовником при будівництві архітектурних, будівельних, екологічних, санітарних, протипожежних та інших норм, що ставить під загрозу надійність та безпечність експлуатації такого об?єкта.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання власника ОСОБА_3 привести фасадний вигляд належної їй квартири АДРЕСА_4 до стану, що існував до здійснення самочинного будівництва (реконструкції балкону), шляхом демонтажу (знесення) конструкцій, використаних для влаштування балкону у квартирі АДРЕСА_4 , тобто до характеристик раніше існуючого фасаду будинку, який носив системний характер єдиний для всього будинку.

Доводи апелянта ОСОБА_8 про порушення норм процесуального права з підстав того, що суд не розглянув заяву представника позивача про заміну належного відповідача та в ухвалі від 22 серпня 2023 року про закриття підготовчого засідання вже зазначив в якості відповідача не ОСОБА_5 , а ОСОБА_3 , а повинен був постановити ухвалу про залучення особи не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи у січні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із вказаним позовом до ОСОБА_5 Харківської міської ради, КП «Жилкомсервіс».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.02.2020 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку загального позовного провадження.

У зв`язку з тим, що представник позивачів 03.11.2021 року подав уточнену позовну заяву, указавши відповідачем ОСОБА_3 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.12.2021 року було відновлене підготовче провадження у справі.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтави.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду №65 від 17.11.2022 року, із 23.11.2022 відновлено територіальну підсудність судових справ районних судів м. Харкова, зокрема Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.03.2023 року вказану справу направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м.Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2023 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Отже, за вказаних обставин, судом першої інстанції не було допущено порушення процесуального права щодо залучення до участі у розгляді справи ОСОБА_3 .

Стосовно доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_3 не зобов`язана нести відповідальність за дії інших осіб, оскільки набула у власність квартиру АДРЕСА_4 без ознак самочинного будівництва та не здійснювала будь-які роботи з реконструкції балкону квартири, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Оскільки саме ОСОБА_3 на цей час є власницею вартири АДРЕСА_4 , то саме на неї і покладається відповідальність за дотримання вимог закону щодо об`єктів, які їй належать.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20 червня 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова