ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Харків

справа № 953/2385/22

провадження № 22-ц/818/206/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Тичкової О.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Харківська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу Харківської міської ради на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 березня 2023 року ухвалене складі судді Садовського К.С.,-

УСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою в якій просила визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/8 часток у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0815 га, цільове призначення 02.01 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:005:003 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , якому належала земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №047358, виданого на підставі рішення 13 серії 5 скликання Харківської міської ради від 25 квітня 2007 року, №85/07 21 січня 2008 року: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частку у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0815 га, цільове призначення 02.01 якої обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:005:0003 в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій належала земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №047358, виданого на підставі рішення 13 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 25 квітня 2007 року №85/07 21 січня 2008 року; судові витрати залишити за позивачем.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Харкові. Її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 у 1985 році, прізвище змінено на Польшину. Шлюб з ОСОБА_5 був розірваним у 2002 році, але прізвище залишено Польшина. З ОСОБА_5 позивач знову зареєструвала шлюб у 2014 році. Батькові позивача, ОСОБА_6 , на праві приватної власності належало 7/8 частин домоволодіння у АДРЕСА_1 . Право власності на 7/8 ч. домоволодіння було зареєстроване за батьком у КП « ХМБТІ». 1/8 частина домоволодіння по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 на праві приватної власності. Право власності на нерухоме майно у розмірі 1/8 частин було зареєстровано за ОСОБА_7 у КП «ХМБТІ». ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були видані державні акти на право власності на земельну ділянку, однак в них не був визначеним розмір часток, належних кожному співвласнику на земельну ділянку. У витягу з Державного земельного кадастру від 24.12.2021 за №2021 на вказану земельну ділянку зазначено, що станом на 24.12.2021 частки співвласників земельної ділянки не визначено. ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщину після його смерті фактично прийняла мати позивача - ОСОБА_9 , яка не одержала свідоцтво про право на спадщину. ОСОБА_9 залишила заповіт на все своє майно на ім`я позивача 28.10 2004. ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Рідна сестра позивача - ОСОБА_10 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . 01.04.2020 ОСОБА_1 одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері на 7/8 часток у праві спільної часткової власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 з відповідною часткою надвірних будівель. Право власності на 7/8 часток у праві спільної часткової власності на жилий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2020. ОСОБА_4 10.06.2021 склала заповіт, яким заповідала позивачу все належне їй майно на день смерті. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 02.08.2021 за № 1204 до П`ятої ХМДНК, за якою відкрито спадкову справу за № 486п 2021, але не одержала свідоцтво про спадщину на 1/8 частку жилого будинку по АДРЕСА_1 . 14.01.2022 одержала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 на невизначену частку за життя спадкодавця у праві спільної власності на земельну ділянку , площею 0.0815 га, що розташована у АДРЕСА_1 через неможливість з безспірністю встановити частку майна, яке належало спадкодавцю. 14.01.2022 позивач одержала ще одну постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 на невизначену за життя спадкодавця частку у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0.0815 га по АДРЕСА_1 через неможливість з безспірністю встановити частку майна, яке належало спадкодавцю.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 07 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 7/8 часток у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0815 га, цільове призначення 02.01 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:005:003 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , якому належала земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №047358, виданого на підставі рішення 13 серії 5 скликання Харківської міської ради від 25 квітня 2007 року, №85/07 21 січня 2008 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частку у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0815 га, цільове призначення 02.01 якої обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:005:0003 в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій належала земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №047358, виданого на підставі рішення 13 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 25 квітня 2007 року №85/07 21 січня 2008 року.

Не погодившись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_3 буд виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №047357, площею 0.0815 га по АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 21.01.2008 на підставі Рішення ХМР від 25.04.2007 № 85/107. Кадастровий номер земельної ділянки :07:005:0003.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків, про те, що Харківська міська рада повинна відповідати за вказаним позовом, адже спірна земельна ділянка з 2007 року перебуває у приватній власності, а отже Харківська міська рада будучі відповідачем у справі, прав позивача щодо предмета спору не порушила і не є відповідальною за вимогами позивача. Харківська міська рада, своїм рішенням від 25.04.2007 №85/107 повністю реалізувала свої повноваження щодо розпорядження земельними ділянками комунальної форми власності та передала у приватну власність. Речові права на вказану земельну ділянку були зареєстровані у відповідності до приписів чинного законодавства. Цей факт підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД №047357 та Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД N? 0478. Таким чином, повноваження Харківської міської ради із прийняттям Рішення від 25.04.2007 №85/107 щодо розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :07:005:0003 припинилися. Вказана земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_11 та ОСОБА_4 . У даному випадку співвласники земельної ділянки та спадкоємець є однією особою, тому фактично Позивач і відповідач збігаються у одній особі. Скаржник наголосив, що існує інший правовий механізм відновлення порушеного права шляхом визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на спадкове майно відповідно до ст. 392, 370 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_12 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що зроблено відповідний запис за №1701, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

Батьками ОСОБА_12 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_9 народилась ОСОБА_13 , батьками якої були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_13 зареєструвала шлюб із ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_13 змінила прізвище на « ОСОБА_15 ».

ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_10 померла, про що зроблено запис за №13057, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 .

ОСОБА_12 зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_12 змінила прізвище на « ОСОБА_16 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис за №11434, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

За життя ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Київською районною радою 09.07.2003 на підставі Рішення виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова від 01.03.1994 за № 64-7, зареєстрованого на праві спільної часткової власності Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 20.08.2003 та записано у реєстрову книгу № 1, номер запису 4058, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1285101, виданого 20.08.2003 року КП «ХМ БТІ» належало 7/8 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 047357, площею 0.0815 га по АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд від 21.01.2008 на підставі Рішення ХМР від 25.04.2007 № 85/107.

Кадастровий номер земельної ділянки :07?005:0003.

Після смерті ОСОБА_3 його дружина, ОСОБА_2 , прийняла спадщину, яка складається з частки у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,0815 га, передану 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять чотири), кадастровий номер :07:005:0003.

ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після свого чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не встигла оформити своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис за №12750, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

За життя, 28.10.2004, ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцевою Г.В. та зареєстрований у реєстрі за №1-1959, яким ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, що все її майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, все те, що належатиме їй на день смерті та на що вона за законом матиме право, вона заповідає своєму чоловіку ОСОБА_3 , а в разі його смерті раніш за ОСОБА_2 або неприйняття ним спадщини, заповідає своїй дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

01.04.2020 державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Ворвуль Г.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за №11-117, яким посвідчив, що на підставі заповіту, посвідченого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 28 жовтня 2004 року зареєстрованого у реєстрі за №1-1959, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 що зареєстрована в АДРЕСА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 7/8 (семи восьмих) часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказана частка житлового будинку належить чоловіку спадкодавця, ОСОБА_3 , спадщину після його померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 прийняла його дружина, ОСОБА_2 (спадкова справа №916/2008 5 ХДНК), але не оформила належним чином свої спадкові права.

Право власності на 7/8 часток у праві спільної часткової власності на вказані житловий будинок підлягає державній реєстрації.

ОСОБА_1 подала заяву до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори/відокремленого підрозділу/ про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,0815га, передану 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять чотири), кадастровий номер :07:005:0003 після матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інших спадкоємців на спадщину померлої ОСОБА_2 немає.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис за №11801, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 .

За життя ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Київською районною радою 09.07.2003 на підставі Рішення виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова від 01.03.1994 за № 64-7, зареєстрованого на праві спільної часткової власності Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 20.08.2003 та записано у реєстрову книгу № 1, номер запису 4058, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1285101, виданого 20.08.2003 року КП «ХМ БТІ» належала 1/8 частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку , площею 0.0815 га серія ЯД №0478 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд від 21.01.2008 на підставі Рішення ХМР від 25.04.2007 по АДРЕСА_1 за № 85/107.

Кадастровий номер земельної ділянки :07:005:0003.

За життя, 10.06.2021, ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жамойдою Г.М. та зареєстрований у реєстрі за №588, яким ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, що все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на яке за законом вона матиме право, вона заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,0815 га, передану 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять чотири), кадастровий номер :07:005:0003.

ОСОБА_1 подала заяву до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори/відокремленого підрозділу/ про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,0815 га, передану 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять чотири), кадастровий номер :07:005:0003 після ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інших спадкоємців на спадщину померлої ОСОБА_4 немає.

Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори/відокремленого підрозділу/ Кретової О.В. від 14.01.2022/П за №52/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтвоа про право на спадщину за заповітом після її матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і яка на день смерті постійно мешкала в АДРЕСА_3 на невизначену за життя спадкодавця частку у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,0815 га. передану 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять чотири), кадастровий номер :07:005:0003.

Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори/відокремленого підрозділу/ Кретової О.В. від 14.01.2022/П за №53/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і яка на день смерті постійно мешкала в АДРЕСА_4 на невизначену за життя спадкодавця частку у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,0815 га, передану 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять чотири), кадастровий номер :07:005:0003.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою (частини перша, друга статті 1220 ЦК України)

Згідно із частинами першою, п`ятою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто внаслідок спадкування на майно, яке належало спадкодавцеві на праві власності, право власності на це майно у спадкоємця виникає з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, ефективним способом захисту прав спадкоємця, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, є вимога до інших спадкоємців (в разі їх відсутності, усунення їх від спадкування чи неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття до відповідної територіальної громади за місцем відкриття спадщини (стаття 1277 ЦК України)) про визнання права власності на спадкове майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

У відповідності до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У відповідності до ч. 2.ст. 1226 ЦК України суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У відповідності до п.7 ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 1. ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ч. 4 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділення з неї окремої частки, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку , будівлі або споруди.

Частиною шостою ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша ст.80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:005:0003, площею 0.0815 га, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 належить співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після двох померлих співвласників будинку та земельної ділянки на підставі їх заповітів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки покійній матері позивача ОСОБА_2 належало на праві власності після прийняття спадщини після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , 7/8 часток жилого будинку по АДРЕСА_1 , то, відповідно, позивач має право успадкувати після неї 7/8 часток земельної ділянки площею 0.0815га по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 позивач має право успадкувати 1/8 частки земельної ділянки площею 0.0815га по АДРЕСА_1 , що відповідає ч.4 ст. 120 ЗК України, ст.377 ЦК України, оскільки ОСОБА_4 була власником 1/8 частки жилого будинку.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду та переоцінки доказів у справі.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог і доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування даного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 червня 2024 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук