Номер провадження 2-др/570/8/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

19 червня 2024 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.

позивач - не з`явилась,

представник позивача - не з`явилась,

представник відповідача -не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Власик Вік торії Яківни про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення грошових коштів, отриманих за недійсним правочином, за наслідком застосування недійсності правочину, -

в с т а н о в и в:

05 грудня 2023 року до Рівненського міського суду Рівненської області через свого представника - адвоката Власик В.Я. звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовною заявою до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів, отриманих за недійсним правочином, за наслідком застосування недійсності правочину.

22 січня 2024 року відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2023 року вказану позовну заяву надіслано до Рівненського районного суду Рівненської області за підсудністю.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення грошових коштів, отриманих за недійсним правочином, за наслідком застосування недійсності правочину- задоволено повністю та ухвалено:

- стягнути з Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 1071736 (один мільйон сімдесят одна тисяча сімсот тридцять шість)грн 61 коп. - грошових коштів, сплачених за придбання приміщення корівника загальною площею 1817,1 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , придбаного з прилюдних торгів.

- стягнути з Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з реєстрацією права власності, у зв`язку з визнанням недійсним договору купівлі-продажу приміщення корівника загальною площею 1817,1 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного за результатами електронних торгів, у розмірі 3700 (три тисячі сімсот) грн 00 коп.

- стягнути з Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10754 (десять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн 40 коп.

24 травня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулася представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Власик Вікторія Яківна із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення грошових коштів, отриманих за недійсним правочином, за наслідком застосування недійсності правочину, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Вимоги заяви мотивовано тим, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення грошових коштів, отриманих за недійсним правочином, за наслідком застосування недійсності правочину задоволено в повному обсязі. На виконання вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі долучено договір про надання правничої допомоги від 01 грудня 2023 року та акт приймання - передачі послуг до договору про надання правничої допомоги від 01 грудня 2024 року, підписаний від 17 травня 2024 року на загальну суму 10000,00 грн. Тож, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Власик Вікторія Яківна просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу.

31 травня 2024 року через електронний суд представником відповідача ОСОБА_2 скеровано до суду заперечення щодо відшкодування стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі № 569/23643/23. У своїх запереченнях представник відповідача покликається на те, що представником відповідача не долучено до заяви квитанції до прибуткового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документа, касового чека, на суму 10000, 00 грн, а також не надано детального опису робіт, які були виконані адвокатом. Просить суд, у разі задоволення зменшити розмір понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката з 10000,00 грн до 2000,00 грн.

У судові засідання 31 травня 2024 року та 19 червня 2024 року сторони не з`явилися, однак представниками сторін подано до суду заяви про розгляд питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу без їхньої участі.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення із долученими додатками, заперечення представника відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.»

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: копію Договору про надання правничої допомоги від 01 грудня 2024 року, акт приймання - передачі послуг до договору про надання правничої допомоги від 01 грудня 2024 року, підписаний від 17 травня 2024 року на загальну суму 10000,00 грн.

У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те. що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.

Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (latridis v. Greece, заява № 31107/96) свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не може зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи: договір про надання правничої допомоги від 01 грудня 2023 року та акт приймання - передачі послуг до договору про надання правничої допомоги від 01 грудня 2024 року, підписаний від 17 травня 2024 року на загальну суму 10000,00 грн. є достатньою підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, однак із врахуванням положень ст.137 ЦПК України.

При цьому, суд в повній мірі відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності в матеріалах справи квитанції до прибуткового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документа, касового чека, на суму 10000, 00 грн для відшкодування витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути представник позивача.

Слід зазначити, що судова практика сформувала широкий перелік доказів, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг, даний перелік не є вичерпним.

Додатково суд звертає увагу, що відповідно до п.5.3 договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 зобов`язується оплатити правничу допомогу готівкою протягом 90 днів з дня ухвалення рішення суду за результатами розгляду цивільної справи по суті першої інстанції.

Також, суд вважає, що позиція представника відповідача щодо відсутності детального опису робіт, які були виконані адвокатом Власик Вікторією Яківною спростовується описаними в акті приймання-передачі обсягами робіт, виконання яких не ставиться судом під сумнів, з огляду на підготовлені та підписані адвокатом Власик Вікторією Яківною документи, які містяться в матеріалах справи, а також її участь у всіх судових засіданнях в межах розгляду даної цивільної справи.

Разом з тим, суд приходить до переконання, що відповідно до положень ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України із урахуванням вимог розумності, справедливості та обґрунтованості, судові витрати пов`язані з надання професійної правничої допомоги слід зменшити до 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Власик Вікторії Яківни про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення грошових коштів, отриманих за недійсним правочином, за наслідком застосування недійсності правочину- задовольнити частково.

Стягнути з Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїна користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з надання професійної правничої допомоги у розмірі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: вул. Петра Могили, 22-б, м. Рівне.

Повне додаткове рішення складено 24 червня 2024 року.

Суддя Гладишева Х.В.