Номер провадження 2/754/2881/24
Справа №754/4171/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2024 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договорами позики.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.01.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78565194. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. Відповідно до реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 року до вказаного договору позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 34 000,00 грн., що складається з: 8500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

14.02.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-6853582. 30.08.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30082023/2, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 30.08.2023 року до договору факторингу № 30082023/2 від 30.08.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 20 381,45 грн., що складається з: 5250,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 131,45 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

21.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 27080-01/2023. Також, 24.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір № 31420-01/2023. 30.08.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 30082023/1, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 30082023/1 від 30.08.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача: за договором № 27080-01/2023 в сумі 35 100,00 грн., що складається з: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 100,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 31420-01/2023 в розмірі 35 100,00 грн., що складається з: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26 100,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача вищевказані суми заборгованості, а також судові витрати.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 25.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

13.05.2024 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву. У даному відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що кредитні кошти вона не отримувала, а надані позивачем докази є сумнівними, неналежними та недостовірними доказами. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Відповідач стверджує, що договорів у електронній формі із вказаними вище кредиторами не укладала, а копії наданих у справу кредитних договорів їй невідомі та не містять її підпису. Оригіналу договору матеріали справи не містять, а дані про направлення саме їй одноразового ідентифікатора не підтверджуються.

Відповідач вважає, що позивач не довів обставину набрання чинності кредитним договором, а відповідно і зобов`язання за таким договором виконуватися не можуть, оскільки невиконані обов`язки кредитора. Позивачем не надано оригіналу договору про відступлення права вимоги, що також викликає сумнів, чи взагалі існує таке право. Крім того, позивачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх. Також, по своїй суті реєстри прав вимог, договори факторингу, акти-приймання передачі реєстру боржників не підтверджують виникнення у позивача права вимоги на грошові кошти у відповідача. Розрахунок суми заборгованості як і реєстр права вимоги не є документами, які підтверджують факти передачі кредитних коштів і не можуть бути доказами у справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань відповідача перед ним чи третіми особами. Наведене вище свідчить про відсутність належних та допустимих доказів виконання первісними кредиторами умов кредитних договорів в частині укладення договорів кредиту (позики). Враховуючи положення статті 639 ЦК України, статті 100 ЦПК України, статтей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», виходить, що кредитні договори, надані позивачем, є неукладеними. Відповідач також вважає, що позивачем не надано доказів повноважень особи, яка підписала позовну заяву, а саме Кожухівського Я.І . Також, відповідач зазначила, що має доньку-інваліда, а згідно з п. 9 ч.1 ст. 5 закону «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Посилаючись на викладені обставини, відповідач просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

17.05.2024 року до суду надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_3 на відзив. У даній відповіді представник позивача зазначає, що про правомірність укладення з відповідачем кредитних договорів в електронному вигляді та вказує про те, що дані договори не визнавались недійсними та не були розірвані в судовому порядку, а факт отримання кредитних коштів підтверджується правочином, який у встановленому законом порядку недійсним не визнаний. Крім того, стороною відповідача не надано доказів на підтвердження заперечень проти позову, в тому числі і контррозрахунку. Договори, укладені між первісними кредиторами та відповідачем, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку також недійсними не визнані, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, і суду надано всі належні докази з приводу цього. Також, представник позивача зауважив, що юридична особа може брати участь у справі через свого представника, повноваження якого підтвердженні довіреністю та беручи до уваги той факт, що справа № 754/4171/24 є малозначною, то можна дійти висновку, що представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожухівським Я. І. були надані до Деснянського районного суду м. Києва належні та допустимі докази на підтвердження своїх повноважень як особи, яка звернулася до суду в інтересах ТОВ «ФК «ЄАПБ».

З урахуванням наведеного, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

20.05.2024 року до суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_1 на відповідь на відзив, в якій відповідач наполягає на відсутності доказів укладання договорів, передачі їй кредитних коштів, а також доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх. Також, відповідач наполягає на тому, що кредитні договори, надані позивачем є неукладеними.

Посилаючись на викладене, а також на відсутність доказів на підтвердження повноважень представників позивача, відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю за безпідставністю.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просить розглядати справу в його відсутність.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій вона позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення, відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 30.01.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78565194, за умовами якого відповідач отримала позику в розмірі 8500,00 грн. зі строком повернення позики (останній день) 01.03.2023 року, знижена процентна ставка 1 % у день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70 % за день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2333,95 %, орієнтовна загальна вартість позики 11 050,00 грн.

Згідно додатку № 1 до вказаного договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», сума позики становить 8500,00 грн., розмір відсотків складає 2550,00 грн., загальна вартість кредиту 11 050,00 грн.

14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача.

Відповідно до реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 року до вказаного договору позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 34 000,00 грн., що складається з: 8500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

14.02.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 00-6853582, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5250 строком на 120 днів зі строком повернення 14.06.2023 року або достроково із застосуванням зниженої процентної ставки 1,25 % на день, стандартної процентної ставки 2,50 % на день, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 6363,42 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 19 687,50 грн.

Згідно додатку № 1 до вказаного договору «Графік платежів», а також паспорту споживчого кредиту, дата видачі кредиту 14.02.2023 року, дата платежу 14.06.2023 року, сума кредиту 5250,00 грн., проценти за користування кредитом 14 437,50 грн., загальна вартість кредиту 19 687,50 грн.

30.08.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30082023/2, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 30.08.2023 року до договору факторингу № 30082023/2 від 30.08.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 20 381,45 грн., що складається з: 5250,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 131,45 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

21.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 27080-01/2023, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 9000,00 грн. строком на 25 днів, тобто до 14.02.2023 року зі сплатою 292,0 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,80 % на добу.

Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору «Графік платежів», а також паспорту споживчого кредиту, дата видачі кредиту 21.01.2023 року, дата платежу 14.02.2023 року, сума кредиту 9000,00 грн., проценти за користування кредитом 1800,00 грн., загальна вартість кредиту 10 800,00 грн.

15.02.2023 року на підставі заявки відповідача від 15.02.2023 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту між сторонами була укладена додаткова угода, за умовами якої у зв`язку із відстроченням виконання зобов`язання за договором клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків, а саме: термін, на який надано кредит, кількість днів - 10, сума кредиту - 9000,00 грн., фіксована процентна ставка за день користування - 0,80 %, сума відсотків за користування кредитом - 5850,00 грн., кількість прострочених днів - 1, до оплати всього 14 850,00 грн.

Також, 24.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено договір фінансового кредиту № 31420-01/2023, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 9000,00 грн. строком на 25 днів, тобто до 17.02.2023 року зі сплатою 292,0 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,80 % на добу.

Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору «Графік платежів», а також паспорту споживчого кредиту, дата видачі кредиту 24.01.2023 року, дата платежу 17.02.2023 року, сума кредиту 9000,00 грн., проценти за користування кредитом 1800,00 грн., загальна вартість кредиту 10 800,00 грн.

30.08.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 30082023/1, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 30082023/1 від 30.08.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача: за договором № 27080-01/2023 в сумі 35 100,00 грн., що складається з: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 100,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 31420-01/2023 в розмірі 35 100,00 грн., що складається з: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26 100,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Судом також встановлено, що вищевказані договори укладено в електронному вигляді у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та їх було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором і зазначенням у договорі персональних даних відповідача, в тому числі направленням одноразових ідентифікаторів на номер телефону відповідача, який нею також зазначено і у відзиві, і у запереченнях на відповідь на відзив.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд керується наступними нормами права.

Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір. у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Водночас договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора.

З наданих доказів вбачається, що під час укладення вищевказаних кредитних договорів (договорів позики) сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладені договори є обов`язковими до виконання.

Стороною відповідача не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_1 не укладала з ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Інвеструм» вказані вище кредитні договори.

Крім того, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання представника відповідача в поясненнях на те, що відсутні докази укладення кредитних договорів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані договори підписані електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а також використання номеру телефону, який же вона сама зазначила у відзиві та у запереченнях на відзив, як свій особистий номер.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку первісними кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), використані неправомірно для укладення кредитних договорів від його імені, відповідачем до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталась, як і не оскаржувала правомірність укладених договорів.

Суд відхиляє і посилання представника відповідача на відсутність первинних банківських документів, оскільки, враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і вона мала можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредиторів на виконання укладених договорів. При цьому слід зазначити, що відповідач обізнана про суть та характер спору, відповідачем надано відзив на позовну заяву, однак жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог стороною відповідача не надано.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримала кредит за вищевказаними кредитними договорами, проте не виконувала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, кошти в повному обсязі не повернула. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано).

Також, суду надані належні відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як боржника, за всіма трьома кредитними договорами у визначеному первісними кредиторами розмірі (тобто, після переходу права вимоги жодні додаткові нарахування не здійснювалися). Таким чином позивач, як новий кредитор, отримав право вимоги до боржника ОСОБА_1 , а доказів визнання недійсним чи розірвання вказаних вище договорів факторингу, як і доказів того, що їх дійсність оскаржується у судовому порядку, стороною відповідача суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення таких договорів факторингу.

Оскільки відповідач в порушення умов кредитного договору, а також статтей 509, 526, 1054 ЦК України свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, то у неї утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту за договором позики № 78565194 в розмірі 8500 грн., за кредитним договором № 00-6853582 в розмірі 5250 грн., за кредитним договором № 27080-01/2023 в розмірі 9000 грн., за кредитним договором № 31420-01/2023 в розмірі 9000 грн., а всього на загальну суму 31 750 грн.

Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за вказаними договорами, то суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до умов договору позики № 78565194, укладеного між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , відповідач отримала позику в розмірі 8500 грн. строком на 30 днів з датою повернення позики 01.03.2023 року із базовою процентною ставкою 2,5 % на день, орієнтовною реальною річною процентною ставкою 2333,95 %, орієнтовна загальна вартість позики - 10 500 грн.

Тобто, сторони погодили строк дії договору до 01.03.2023 року.

В той же за час, відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за відсотками в розмірі 26 100 грн.

Згідно умов договору кредитної лінії № 00-6853582, укладеного між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 , відповідач отримала кредит в сумі 5250 строком на 120 днів зі строком повернення 14.06.2023 року або достроково із застосуванням зниженої процентної ставки 1,25 % на день, стандартної процентної ставки 2,50 % на день, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 6363,42 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 19 687,50 грн.

Таким чином, сторони погодили строк дії договору до 14.06.2023 року.

Згідно детального розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Качай гроші», станом на 30.08.2023 року відповідач мала заборгованість за відсотками - 15131,45 грн.

Також, за умовами кредитного договору про надання фінансового кредиту № 27080-01/2023, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 , відповідач отримала кредит в розмірі 9000 грн. строком на 25 днів, тобто до 14.02.2023 року зі сплатою 292,0 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,80 % на добу. Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору «Графік платежів», а також паспорту споживчого кредиту, дата видачі кредиту 21.01.2023 року, дата платежу 14.02.2023 року, сума кредиту 9000 грн., проценти за користування кредитом 1800 грн., загальна вартість кредиту 10 800 грн.

15.02.2023 року на підставі заявки відповідача від 15.02.2023 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту між сторонами була укладена додаткова угода, за умовами якої у зв`язку із відстроченням виконання зобов`язання за договором клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків, а саме: термін, на який надано кредит, кількість днів - 10, сума кредиту - 9000 грн., фіксована процентна ставка за день користування - 0,80 %, сума відсотків за користування кредитом - 5850 грн., кількість прострочених днів - 1, до оплати всього 14 850 грн.

З урахуванням укладеної додаткової угоди, строк дії договору сторонами було визначено до 24.02.2023 року.

В той же час, згідно розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за процентами за вказаним договором в розмірі 26 100,00 грн.

Також, за умовами договору фінансового кредиту № 31420-01/2023, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм», відповідач отримала кредит в розмірі 9000 грн. строком на 25 днів, тобто до 17.02.2023 року зі сплатою 292,0 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,80 % на добу. Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору «Графік платежів», а також паспорту споживчого кредиту, дата видачі кредиту 24.01.2023 року, дата платежу 17.02.2023 року, сума кредиту 9000 грн., проценти за користування кредитом 1800 грн., загальна вартість кредиту 10 800 грн.

Відтак, сторонами було погоджено строк дії договору до 17.02.2023 року.

Згідно розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за процентами за вказаним договором в розмірі 26 100 грн.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Проте, з наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що проценти за вищевказаними договорами нараховувалися кредитором і після визначеного сторонами строку кредитування, тобто після 01.03.2023 року, 14.06.2023 року, 24.02.2023 року та 17.02.2023 року відповідно.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з вимогами про стягнення процентів після спливу визначеного договорами строку кредитування, а тому право кредитодавця нараховувати передбачені договорами проценти за кредитом з вказаних дат відповідно припинено, так як належних доказів пролонгації договору суду не надано.

Враховуючи те, що умовами кредитного договору не було передбачено нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитних договорів розмір процентів, а саме:

-за договором № 78565194 від 30.01.2023 року - в розмірі 2550,00 грн.;

-за договором № 00-6853582 від 14.02.2023 року - в розмірі 14 437, 50 грн.;

-за договором № 27080-01/2023 від 21.01.2023 року - в розмірі 5850,00 грн.;

-за договором № 31420-02/2023 від 24.01.2023 року - в розмірі 1800,00 грн.,

а всього на загальну суму 24 637,50 грн.

В зв`язку із цим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню

Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені кредитними договорами (договорами позики) належним чином не виконала, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за вказаними договорами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення:

-за договором № 78565194 від 30.01.2023 року в розмірі 11 050, 00 грн., що складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8500,00 грн., сума заборгованості за відсотками в розмірі 2550,00 грн.;

-за договором № 00-6853582 від 14.02.2023 року в розмірі 19 687,50 грн., що складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5250,00 грн., сума заборгованості за відсотками в розмірі 14 437,50 грн.;

-за договором № 27080-01/2023 від 21.01.2023 року в розмірі 14 850, 00 грн., що складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9000,00 грн., сума заборгованості за відсотками в розмірі 5850,00 грн.;

-за договором № 31420-02/2023 від 24.01.2023 року в розмірі 10 800, 00 грн., що складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9000,00 грн., сума заборгованості за відсотками в розмірі 1800,00 грн.

Загальний розмір заборгованості, який належить стягнути з відповідача на користь позивача, становить 56 387,50 грн.

Відтак позов в цій необхідно задовольнити, а в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Інші доводи сторін на висновки суду не впливають та підстав для задоволення позову повністю або відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі не дають.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1370,52 грн.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача на положення п. 9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», згідно якого від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, оскільки у даному спорі ОСОБА_1 як відповідач виступає самостійно, а не як законний представник дитини-інваліда.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-13, 33-34, 76-81, 83, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, суддя, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , заборгованість за договором № 78565194 від 30.01.2023 року в розмірі 11 050, 00 грн., що складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8500,00 грн., сума заборгованості за відсотками в розмірі 2550,00 грн.; заборгованість за договором № 00-6853582 від 14.02.2023 року в розмірі 19 687,50 грн., що складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5250,00 грн., сума заборгованості за відсотками в розмірі 14 437,50 грн.; заборгованість за договором № 27080-01/2023 від 21.01.2023 року в розмірі 14 850, 00 грн., що складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9000,00 грн., сума заборгованості за відсотками в розмірі 5850,00 грн.; заборгованість за договором № 31420-02/2023 від 24.01.2023 року в розмірі 10 800, 00 грн., що складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9000,00 грн., сума заборгованості за відсотками в розмірі 1800,00 грн.,

а всього стягнути заборгованість в загальному розмірі 56 387,50 грн., а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1370,52 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: