Справа № 946/6288/22
Провадження № 2/752/959/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 квітня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Давиденко С.Р.,

у місті Києві, в приміщенні суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк», акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання кредитних договорів недійсними,

встановив:

16.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом про визнання кредитних договорів недійсними до АТ «Альфа-Банк» (назву змінено на АТ «Сенс Банк»), АТ «Укрсиббанк».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що в червні 2021 року йому стало відомо, що на нього оформлено два кредити у різних банківських установах, а саме в АТ «Укрсиббанк» та АТ «Альфа-Банк». Зазначені кредитні договори, він не укладав, вважає, що хтось недобросовісно скористався його персональними даними та оформив на його ім`я кредитні договори. За даними Українського бюро кредитних історій, 20.05.2021 року на його ім`я укладено кредитний договір № 501322332 з АТ «Альфа-Банк» на суму 80 000, 00 грн. та 23.05.2021 року кредитний договір № 0 з АТ «Укрсиббанк» на суму 45 542, 64 грн. За зазначеними подіями, він звернувся з відповідними заявами до обох банків, НБУ та поліції. Вважає, що зазначені вище кредитні договори є недійсними.

Просив визнати недійсними: кредитний договір, укладений між ним та АТ «Укрсиббанк» 23.05.2021 року та кредитний договір, укладений між ним та АТ «Альфа-Банк» 20.05.2021 року, а також виключити відомості про нього, як боржника та зазначені кредитні договори з Українського бюро кредитних історій.

26.09.2022 року суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. постановлено ухвалу про направлення матеріалів справи, за підсудністю, до Голосіївського районного суду м. Києва.

11.01.2023 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначеного підготовче засідання.

20.02.2023 року до суду надійшли письмові пояснення від АТ «Укрсиббанк», відповідно до змісту яких останні повідомили суд, що 23.05.2021 року до банку звернувся ОСОБА_1 , оскільки отримав листа від АТ «Укрсиббанк» про кредитну заборгованість за кредитним договором, якого він не оформлював. У зв`язку з зазначеним зверненням, банком було проведено перевірку та з`ясовано, що 23.05.2021 року невстановлена особа, яка назвала себе ОСОБА_1 прибула до приміщення магазину «АЛЛО», що розміщений за адресою: АДРЕСА_1 та звернулась до агента/консультатнта магазину ОСОБА_2 для покупки мобільного телефону IPHONE 12 Pro MAX 256 GBPacific Blue за рахунок кредитних коштів АТ «Укрсиббанк». Для оформлення кредиту, невстановлена особа надала паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 28.03.1997 року та довідку про присвоєння ІПН НОМЕР_2 . В цей же день відбулося оформлення кредитного договору № 0 на суму 45 542, 64 грн. Також, невстановлена особа, яка назвала себе ОСОБА_1 , повідомила агенту в магазині, що з червня 2017 року працює ФОПом, отримую щомісячну платню у розмірі 22 500, 00 грн., свій контактний мобільний телефон НОМЕР_3 , третьої особи ( родич ОСОБА_3 ) НОМЕР_4 . Але, з дати оформлення кредитного договору, будь-якої оплати в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, не надходило. А тому, виникла стійка кредитна заборгованість, яка з кожним місяцем лише зростає. Аналізом матеріалів кредитного досьє встановлено, що підписи клієнта в матеріалах кредитної справи мають значні візуальні відмінності від підпису клієнта у паспорті та у зверненні. Фото, начебто клієнта ОСОБА_1 , яке було прикріплене до заявки в ПЗ «Rata@net» агентом магазину ОСОБА_2 при оформленні кредиту відповідає фото в паспорті НОМЕР_1 , однак відрізняється від фото ОСОБА_1 із зовнішніх джерел. У зв`язку з викладеним вище, банк звернувся до відділу поліції № 2 ОРУП № 1. 29.08.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про КП № 0000326 за ч. 1 ст. 190 КК України. Наразі, досудове розслідування триває. Банк просив вирішити позовні вимоги з урахуванням наданих ними пояснень.

15.12.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду.

12.04.2024 року до суду надійшли письмові пояснення від АТ «Сенс Банк», відповідно до змісту яких, останні не визнали заявлені до них вимоги, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 17.04.2024 року сторони відсутні.

ОСОБА_1 подав заяву про завершення розгляду справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує заявлені ним вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити.

Відповідачі АТ «Укрсиббанк» та АТ «Сенс Банк», явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися, направили на адресу суду письмові пояснення щодо позову.

Врахувавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в червні 2021 року ОСОБА_1 стало відомо, що на нього оформлено два кредити у різних банківських установах, а саме в АТ «Укрсиббанк» та АТ «Альфа-Банк».

Звертаючись до суду з позовом, позивачем зазначено, що зазначені кредитні договори, він не укладав, вважає, що хтось недобросовісно скористався його персональними даними та оформив на його ім`я кредитні договори. За даними Українського бюро кредитних історій, 20.05.2021 року на його ім`я укладено кредитний договір № 501322332 з АТ «Альфа-Банк» на суму 80 000, 00 грн. та 23.05.2021 року кредитний договір № 0 з АТ «Укрсиббанк» на суму 45 542, 64 грн. За зазначеними подіями, він звернувся з відповідними заявами до обох банків, НБУ та поліції. Вважає, що зазначені вище кредитні договори є недійсними.

АТ «Укрсиббанк» в своїх письмових поясненнях підтвердили, що за результатами проведеного службового розслідування, дійсно встановлено, що кредитний договір № 0 з АТ «Укрсиббанк» на суму 45 542, 64 грн. укладено невідомою особою, яка використала документи ОСОБА_1. З приводу цієї події, банк також звернувся до поліції. Станом на теперішній час триває досудове розслідування в межах КП № 0000326 за ч. 1 ст. 190 КК України.

АТ «Сенс Банк» (попередня назва АТ «Альфа-Банк») у своїх письмових поясненнях будь-яких обставин з приводу заяви ОСОБА_1 не зазначили, результатів службової перевірки суду не повідомили. Також матеріали справи не містять відповіді АТ «Альфа-Банк» на лист НБУ «Про надання пояснень» щодо ситуації з кредитним договором № 501322332 від 20.05.2021 року на суму 80 000, 00 грн.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту (Постанова ОП КЦС ВС від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: (1) пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; (2) наявність підстав для оспорення правочину; (3) встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (Постанова ДП КЦС ВС від 17.06.2021 в справі № 761/12692/17).

Недійсним можна визнати лише договір як правочин, і така вимога може бути заявлена як однією зі сторін, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Договір як документ, а також дублікат чи копії такого документу не можуть бути визнані недійсними (Постанова ВП ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 161/3245/15-ц (провадження № 14-321цс18).

На переконання колегії суддів, позов про визнання договору недійсним з підстав, що підпис сторони в ньому є підробленим та, відповідно, застосування наслідків недійсності правочину, передбачених у статті 216 ЦК України, є належним та ефективним способом захисту порушеного права власності позивача в цій справі, тому вважала наявними підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступлення від висновку (уточнення), викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) (Ухвала ВП ВС від 08.06.2021 у справі № 227/3760/19-ц).

Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 не укладав оспорювані кредитні договори, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. У ОСОБА_1 було відсутнє волевиявлення на укладення кредитних договорів, які останній просить визнати недійсними. Крім того, ОСОБА_1 не знав про укладення зазначених правочинів від його імені, грошових коштів та мобільного телефону, за наслідками укладення цих договорів, не отримував.

Відповідач у справі АТ «Укрсиббанк» також повідомив суду, що ОСОБА_1 не укладав 23.05.2021 року кредитний договір № 0, це було зроблено невідомою особою, яка використала персональні дані ОСОБА_1 .

Відповідач АТ «Сенс Банк» заперечував проти позову, однак не надав жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Крім того, цим же банком проігноровано вимоги НБУ щодо надання пояснень з приводу укладення 20.05.20221 року кредитного договору № 501322332 між АТ «Альфа Банк» та ніби то ОСОБА_1 за скаргою останнього.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк», АТ «Укрсиббанк» про визнання кредитних договорів недійсними, задовольнити.

За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивачем не заявлено клопотання про їх розподіл.

На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк», акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання кредитних договорів недійсними, задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 501322332, укладений 20.05.2021 року між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Визнати недійсним кредитний договір № 0, укладений 23.05.2021 року між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Укрсиббанк».

Зобов`язати акціонерне товариство «Сенс Банк» виключити відомості про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), як боржника за кредитним договором № 501322332 від 20.05.2021 року з Українського бюро кредитних історій.

Зобов`язати акціонерне товариство «Укрсиббанк» виключити відомості про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), як боржника за кредитним договором № 0 від 23.05.2021 року з Українського бюро кредитних історій.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк