Справа № 346/261/24
Провадження № 2/346/671/24
УХВАЛА

про відмову в зупиненні провадження у справі

03 квітня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю секретаря - Дутчак Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

17.01.2024р. АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №1/4058426 від 04.01.2021р. у розмірі 692 543,14 грн.

02.04.2024р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 в якому він просить на підставі п.2 ч.1 ст. 251 та п. 1 ч.1 ст. 252 ЦПК України провадження у справі зупинити у зв`язку з його перебуванням на військовій службі. В якості доказів перебування на військовій службі відповідачем надано копію контракту добровольця територіальної оборони, укладеного ним з командиром добровольчого формування № НОМЕР_1 територіальної громади м. Києва «Легіон Оболонь» та копію посвідчення добровольця територіальної оборони серії НОМЕР_2 .

03.04.2024р. АТ «Креді Агріколь Банк» подало свої заперечення на клопотання відповідача в яких вказали, що ОСОБА_1 як на підставу для зупинення провадження у справі посилається на дві різні норми, що регулюють підстави для зупинення. При цьому вказані підстави стосуються різного кола осіб, однак, відповідач стверджує, що належить до обох категорій. В підтвердження проходження військової служби ОСОБА_1 надає укладений з ним контракт добровольця територіальної оборони та посвідчення добровольця територіальної оборони. Однак, добровольці ДФТГ не мають статусу військовослужбовців, а тому підстави для зупинення провадження у справі згідно п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України відсутні. Крім цього, відповідачем не надано належних доказів його перебування на строковій чи альтернативній службі, а саме військового квитка, який би містив відповідні записи, а тому не вбачається підстав і для зупинення згідно п. 1 ч.1 ст. 252 ЦПК України. За цих обставин просили у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Підтримав письмові заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд, оцінивши доводи заявленого відповідачем клопотання та заперечення позивача, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру:

?Генеральний штаб Збройних Сил України;

?Командування об`єднаних сил Збройних Сил України;

?види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили;

?окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили;

?окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки;

?органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування - це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про основи національного спротиву» добровольче формування територіальної громади - це воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони.

Сили територіальної оборони Збройних Сил України - це окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони (пункт 15 частини першої статті 1 Закону України «Про основи національного спротиву»).

За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про основи національного спротиву» порядок утворення, комплектування, функціонування, підстави та порядок розформування добровольчих формувань територіальних громад визначаються Положенням про добровольчі формування територіальних громад, яке затверджується Кабінетом Міністрів України.

Добровольчі формування територіальних громад утворюються з урахуванням ресурсних та людських можливостей відповідних територіальних громад.

Добровольче формування утворюється зборами ініціативної групи жителів територіальної громади.

Діяльність добровольчих формувань територіальних громад здійснюється під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України за територіальним принципом.

У разі введення в Україні або в окремих її місцевостях воєнного стану всі добровольчі формування територіальних громад переходять в оперативне підпорядкування командирів відповідних військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

На час дії воєнного стану за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України добровольчі формування територіальних громад повністю або частково можуть залучатися до виконання завдань територіальної оборони поза межами визначеної зони територіальної оборони, а також направлятися до районів ведення воєнних (бойових) дій.

Отже, добровольче формування територіальної громади є воєнізованим підрозділом, сформованим жителями територіальної громади, а не військовим формуванням, забезпечення комплектування якого військовослужбовцями здійснює Міністерство оборони України. Члени добровольчого формування територіальної громади не є військовослужбовцями.

Здійснення діяльності добровольчих формувань територіальної громади під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України, а також перехід за умов воєнного стану в оперативне підпорядкування командирів відповідних військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України не свідчить про постійне перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року справу № 753/3880/20 (провадження № 61-5465св22).

Матеріали даної справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Варто врахувати, що членство у добровольчому формуванні не звільняє від обов`язку проходження строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (пункт 6 Положення про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1449).

Отже, перебування відповідача у складі добровольчого формування територіальної громади не є підставою для зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04.07.2023р. по справі 623/2015/21.

Що стосується зупинення провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст.252 ЦПК то відповідно до вказаної норми, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі.

Відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством.

Статтею 5 ЗУ «Про альтернативну (невійськову) службу» передбачено, що альтернативну службу громадяни проходять на підприємствах, в установах, організаціях, що перебувають у державній, комунальній власності або переважна частка у статутному фонді яких є в державній або комунальній власності, діяльність яких у першу чергу пов`язана із соціальним захистом населення, охороною здоров`я, захистом довкілля, будівництвом, житлово-комунальним та сільським господарством, а також у патронажній службі в організаціях Товариства Червоного Хреста України.

В частині 7 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Згідно ч.1 ст. 15 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Відповідно до п.1 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016 (далі Положення), військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Пунктом 2 Положення визначено, що військовий квиток є єдиним для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної спеціальної служби транспорту та інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також для військовозобов`язаних і резервістів.

Згідно п. 3 Положення, військові квитки видаються:

1) районними (об`єднаними районними), міськими (районними у містах, об`єднаними міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) у таких випадках:

призову або прийняття на військову службу;

зарахування до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти;

прийняття на службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших утворених відповідно до закону військових формувань;

припинення альтернативної (невійськової) служби у разі закінчення строку її проходження;

зняття з військового обліку за станом здоров`я у випадках, визначених Міністерством оборони України (якщо раніше військовий квиток не видавався);

виключення з військового обліку за станом здоров`я (якщо раніше військовий квиток не видавався);

позбавлення військового звання офіцерського складу;

Військовий квиток являє собою зшиту внакидку нитками книжечку розміром 88 х 125 мм, що має тверду обрізну з закругленими кутами обкладинку, обтягнуту бумвінілом темно-зеленого кольору, і 32 сторінки.

Друга - дванадцята сторінки військового квитка призначені для внесення записів про належність власника військового квитка до військової служби, а тринадцята - п`ятнадцята сторінки - записів про облік у запасі.

Згідно ст.. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст..77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінивши долучені відповідачем до свого клопотання документи, суд прийшов до висновку, що копія контракту добровольця територіальної оборони та копія посвідчення добровольця територіальної оборони не є належними та допустимими доказами перебування ОСОБА_1 на альтернативній (невійськовій) службі або на строковій військовій службі. Інших доказів цим обставинам, зокрема військового квитка з відповідними відмітками, відповідачем надано не було.

Відтак, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що ОСОБА_1 в належній формі не довів наявність обставин, які б давали підстави для зупинення провадження в даній справі, а тому в задоволенні його клопотання слід відмовити.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що у випадку неможливості прибути безпосередньо в судове засідання до Коломийського міськрайонного суду, він має право особисто брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку передбаченому ст.. 212 ЦПК України, або через свого представника.

Керуючись ст. 251, ст. 252, ст. 253 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Суддя: Третьякова І. В.