КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Войтович Людмилою Василівною, на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1057-4391 від 22.02.2022 року у розмірі 94800 грн. 00 коп., з яких: 3 000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту; 20 000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 71 800 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 22.02.2022 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (https://navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Укр Кредит Фінанс", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1057-4391.

Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 20 000,00 грн., строк кредитування - 300 днів, заявлений строк - 14 днів, комісія за видачу кредиту - 15 % від суми кредиту; знижена процентна ставка - 1,00 %; стандартна процентна ставка - 1,50 % в день.

Разом з тим, незважаючи на повне виконання позивачем своїх зобов'язань перед відповідачем, останній порушив умови кредитного договору та не виконав свої зобов'язання перед позивачем, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 94800,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту - 3000,00 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 20 000,00 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 71800,00 грн.

Заочним рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2023 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованість за договором у розмірі 94 800,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн. (а.с. 39-42).

Ухвалою Дніпровського районного суду від 05.02.2024 залишено без задоволення заяву представника відповідача Войтович Л.В. про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року (а.с. 103,104).

В апеляційній скарзі відповідач, від імені та в інтересах якого діє адвокат Войтович Л.В., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Так, в обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач не був належним чином повідомлений як про наявність справи у суді, так і про дату, час та місце судового розгляду.

При цьому, вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано наступних обставин в їх сукупності:

- позивачем не доведено факту укладення кредитного договору та видачі коштів;

- позивач не надав до позовної заяви первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та детального розрахунку;

- нарахування відсотків є незаконним та заборгованість за процентами взагалі не повинна нараховуватися, оскільки пункти кредитного договору є кабальними для відповідача;

- кредитний договір є недійсним, у зв`язку з нечесною підприємницькою діяльністю;

- позивачем незаконно нараховано заборгованість по комісії, оскільки передбачена договором комісія за обслуговування кредиту, що складається із послуг, які за законом повинні надаватися безоплатно.

11.04.2024 до суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якій він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому, зазначив, що довідка про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи ТОВ "ФК "Контрактовий дім" щодо видачі кредиту відповідачу за договором №1057-4391 від 22.02.2022 року є належним доказом перерахування відповідачу коштів у сумі 20 000,00 грн.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи оскражуване заочне рішення про задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "Укр кредит фінанс", суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується довідкою-розрахунком суми заборгованості по договору.

При цьому, при вирішенні питання щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд першої інстанції керувався тим, що хоча відповідач і не отримував копію ухвали та копію позовної заяви з додатками і конверт з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберігання", направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, адже отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Разом з тим, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2023 року відповідачу було направлено на адресу його реєстрації місця проживання ухвалу суду про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також копію позовної заяви з додатками.

Конверт з вказаними документами повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Разом з тим, у п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 13.12.2011 року у справі "Trudov v. Russia", принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Положеннями ч. 6 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 по справі № 752/11896/17, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи та не свідчить про відмову сторони від одержання повістки.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 по справі № 591/3717/21.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 18.04.2022 року у справі № 522/18010/18, обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що розглянувши справу за відсутності належних доказів повідомлення відповідача про надходження до суду позовної заяви до нього щодо стягнення заборгованості та про відкриття провадження у справі і її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд першої інстанції не забезпечив йому можливості обґрунтувати свої заперечення щодо заяви і, таким чином, не взяв до уваги вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Отже заочне рішення першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.

Так, відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Звертаючись до суду з позовом позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що у порушення умов укладеного між сторонами Договору про відкриття кредитної лінії № 1057-4391 від 22.02.2022, відповідач свої зобов'язання не виконує та станом на 10.07.2023 року має перед ТОВ "ФК "Укр кредит фінанс" заборгованість у загальному розмірі 94800,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту - 3000,00 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 20 000,00 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 71800,00 грн.

На підтвердження пред`явлених позовних вимог позивачем було додано до матеріалів позовної заяви наступні документи:

- копію Договору про відкриття кредитної лінії № 1057-4391 від 22.02.2022;

- довідку ТОВ "ФК "Контрактовий дім" від 19.07.2023 за вих. № 2993 про успішність операції;

- довідку ТОВ "Укр кредит фінанс" про перерахування суми кредиту за договором від 22.02.2022 ОСОБА_3 ;

- розрахунок боргу;

- правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів);

- паспорт споживчого кредиту.

При цьому, як вбачається, в кредитному договорі, Правилах та Паспорті зазначено, що вони підписані ОСОБА_1 з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) НОМЕР_2.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

У свою чергу, зазначення у тексті договору особистих даних відповідача не підтверджує підписання останнім кредитного договору в електронній формі.

Також, слід зауважити, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц, згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, з урахуванням положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у матеріалах справи докази, підтверджує факт невиконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань, а саме: наявність заборгованості за договором у розмірі 94800,00 грн.

Водночас, колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим, адже надані позивачем довідка від 19.07.2023 № 2993 про успішність операцій, здійснених ТОВ "ФК "Контрактовий Дім", та довідка ТОВ "ФК "Укр Кредит Фінанс" про перерахування відповідачу суми кредиту у розмірі 20 000,00 грн. не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу коштів, оскільки вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» коштів в сумі 20000,00 грн. на картковий рахунок, який належить саме відповідачу.

З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» договору про відкриття кредитної лінії від 22.02.2022 щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Також, не надано позивачем до позовної заяви і доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ "ФК "Контрактовий дім», яке, згідно доводів ТОВ «Укр Кредит Фінанс», здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача.

Крім того, довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту за договором від 22.02.2022 та розрахунок заборгованості за кредитним договором складені самим позивачем, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача.

При цьому, оскільки позивач, долучаючи до відзиву на апеляційну скаргу договір від 10.06.2020 між ТОВ "ФК "Укр Кредит Фінанс" та ТОВ "ФК "Контрактовий дім" про надання послуг з приймання та переказу платежів, а також довідку щодо моніторингу дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, тобто нові докази, які не були досліджені судом першої інстанції, жодним чином не обґрунтував неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає дану справу за наявними в ній доказами, що відповідає положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи вищевстановлені обставини справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про надання позивачем належних та достовірних доказів надання останнім кредитних коштів на користь відповідача, та, як наслідок, наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у заявленому ним розмірі.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і відмовляє у задоволенні позову, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 576,64 коп.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2023 представником відповідача на підтвердження понесення відповідачем у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 000,00 грн. було надано до суду наступні докази: договір про надання правової допомоги № 23/168Ф, укладений 28.12.2023 між адвокатом Войтович Л.В. та ОСОБА_1 щодо надання правової допомоги з питань захисту прав і представництва інтересів клієнта у цивільній справі № 755/11288/23; акт приймання-передачі наданих послуг до договору від 28.12.2023, відповідно до якого адвокатом надано послуги на загальну суму 10 000,00 грн., з яких: 4000,00 грн. за усну консультацію, 6000,00 грн. - за складання заяви про перегляд заочного рішення від 01.12.2023 у справі № 755/11288/23; детальний опис робіт (наданих послуг) від 28.12.2023; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копію ордеру на надання правничої правової допомоги.

У відповідності до п. 3.2 Договору оплата правової допомоги здійснюється у вигляді післясплати, протягом 25-ти днів з дня оголошення судом першої інстанції рішення, ухваленого за результатами перегляду заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2023 у справі № 755/11288/23, незалежно від результату розгляду справи.

При цьому, в апеляційній скарзі представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000,00 грн., понесення яких підтверджується наступними доказами, доданими до апеляційної скарги: договором про надання правової допомоги № 24/112Ф, укладеним 06.04.2024 між адвокатом Войтович Л.В. та ОСОБА_1 щодо надання усної консультації та складання апеляційної скарги на рішення від 01.12.2023 у справі № 755/11288/23; актом прийому-передачі наданих послуг від 06.03.2024, відповідно до якого адвокатом надано послуги на загальну суму 15000,00 грн., з яких: 3000,00 грн. за усну консультацію, 12 000,00 грн. за складання апеляційної скарги на рішення суду від 01.12.2023 у справі № 755/11288/23; детальний опис робіт (наданих послуг) від 06.03.2024; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копію ордеру на надання правничої правової допомоги.

Згідно з п. 3.2 Договору за домовленістю сторін оплата правової допомоги буде здійснюватися шляхом післясплати, протягом 25-днів з дня оголошення судом апеляційної інстанції рішення, незалежно від розгляду справи, або в іншому порядку, обумовленому сторонами в додатках до Договору.

У свою чергу, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, враховуючи предмет спору, час, витрачений адвокатом на підготовку апеляційної скарги, обсяг наданих послуг та розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Так, згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом часу.

Разом з тим, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019 року), в яких, серед іншого наголошено, що:

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;

- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, дослідивши надані представником відповідача докази понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанцій, врахувавши співмірність витрат складності справи, загальний час адвоката витрачений на підготовку позовної заяви та супроводження справи у суді, обсяг наданих послуг, розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також заяву представника позивача про неспівмірність заявлених відповідачем витрат із складністю справи, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у судах першої та апеляційної інстанції, у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Також, слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Войтович Людмилою Василівною, - задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 576 (дві тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 64 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", , місцезнаходження: м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, оф. 407

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О. В. Кафідова