Справа № 635/6508/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.07.2024 Зачепилівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого - судді Яценка Є.І.,
за участі секретаря судового засідання Ніколенко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Зачепилівка Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Солара 2007» про стягнення авансового платежу за надання послуги неналежної якості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, -
ОСОБА_1 звернувся до Зачепилівського районного суду Харківської області із позовною заявою до Приватного підприємства «Солара 2007» (далі ПП «Солара 2007»), в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь авансовий платіж за надання послуги неналежної якості у розмірі 1750,00 грн., інфляційні витрати в сумі 2915,14 грн., та 3% річних в сумі 3 984,51 грн., а всього 8 649,65 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що 30 листопада 2012 року між ним, ОСОБА_1 , та відповідачем ПП «СОЛАРА 2007» було укладено Договір - доручення № 109/11-Д, відповідно до якого ПП«СОЛАРА 2007» зобов`язане у строк 6 місяців вчинити від його імені та за його рахунок комплекс юридичних дій стосовно оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, орієнтовано площею 1,00 га., розташованої у с. Чернещина Зачепилівського району Харківської області. На виконання вимог п.5.4. та 2.1. Договору ним на користь відповідача був сплачений авансовий внесок у розмірі 500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 109 від 08.12.2012 року, 1000, 00 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру № 109 від 17.12.2012 року, та у розмірі 250 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру № 109 від 19.08.2013 року, що загалом складає 1750, 00 грн. Розмір винагороди, згідно Договору, визначений у розмірі 500,00 грн., але фактично ним було сплачено 1750,00 грн.Аванс відповідачем був отриманий своєчасно, але роботи у строк, передбачений п.3.1 Договору у 6 місяців виконані не були. Проект землеустрою був переданий йому для реєстрації у 2019 році. Після отримання проекту землеустрою він звернувся для реєстрації права власності до Головного Управління держгеокадастру у Харківській області та отримав відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність. Враховуючи те, що відповідач умови договору щодо виконання своїх зобов`язань не виконав та не надав послуги належної якості, авансовий платіж в сумі 1750,00 грн. підлягає поверненню. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, то позивач вважає, що стягненню підлягає сума інфляційних втрат у розмірі 2915,14 грн., а також 3% річних від простроченої суми за період з 30.11.2012 по 14.08.2020 у розмірі 3984,51 грн., а всього з відповідача на його користь підлягає стягненню 8 649,65 грн.
Він також вважає, що строки позовної давності не спливли, оскільки з моменту підписання Договору доручення відповідач постійно запевняв Довірителя, що незважаючи на складність та довготривалість процесу, результат у будь-якому випадку буде позитивним. Про порушення свого права та невиконання Повіреним своїх обов`язків за Договором - доручення позивач дізнався у 2020 році лише після отримання Наказу Головного управління Держгеокадасту у Харківській області від 08.01.2020 року про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2023 року справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПП« СОЛАРА 2007» про стягнення авансового платежу за надання послуги неналежної якості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних передано за підсудністю до Зачепилівського районного суду Харківської області.
01.12.2020 року Директором ПП «СОЛАРА 2007» ОСОБА_2 подано відзив на позов, в якому вона просить застосувати вимоги ч.4 ст.267 ЦК України щодо спливу строку позовної давності, в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Також відповідач вказує що, до позову недодано доказів на підтвердження позовних вимог щодо порушення права позивача,відповідно до вимог чинного законодавства. Дійсно 30 листопада 2012 року між ПП «СОЛАРА2007»- Повірений та ОСОБА_1 - Довіритель укладений Договір Доручення №109/11-Д, відповідно до якого ПП«СОЛАРА 2007»зобов`язується вчинити від імені та за рахунок Довірителя юридичні дії передбачені в п.1.2. Договору, а Довіритель зобов`язується прийняти від Повіреного все одержане ним у зв`язку з виконанням Договору та виплатити Повіреному винагороду згідно з yмoвaм Договору. Відповідно до п. 1.2. Договору Повірений зобов`язаний вчинити від імені та за рахунок та за рахунок Довірителя комплекс юридичних дій стосовно оформлення права приватної власності на земельну ділянку гр.. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,00 га, розташованої с. Чернещина, Зачепилівського району Харківської області.
12 січня 2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що Договір діє з моменту його підписання та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Підставою для відмови у затвердженні документації стало порушенням вимог до оформлення документації та прострочення терміну дії висновку про погодження проекту землеустрою, а не зміни у законодавстві стосовно розподілу повноважень по затвердженню проектної документації, тобто, робота виконана не якісно та не в строк. До винесення рішення про передачу у власність земельної ділянки документи просто не дійшли. Зачепилівська районна державна адміністрація Харківської області не могла сформувати земельну ділянку та присвоїти їй кадастровий номер, оскільки до повноважень Державних адміністрацій ніколи не входили такі повноваження, так як відносилися до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагенства у районах. Відповідач посилається на те, що Довіритель за Договором припинив відшкодування витрат Повіреному, пов`язаних з виконанням доручення, але жодних вимог або заяв Повіреного стосовно наявності витрат, пов`язаних з виконанням доручення, від останнього не надходило.
Стосовно заяви відповідача щодо пропуску строку позовної давності зазначає, що про порушення свого права та не належне виконання Повіреним своїх обов`язків за Договором доручення він дізнався у 2020 році, лише після отримання Наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 08.01.2020 року, про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, останній надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача ПП « СОЛАРА 2007» у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена надлежним чином. Клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, тому суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини другої статті 247 ЦПК України, судом не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Так, судом встановлено, що 30 листопада 2012 року між ПП «СОЛАРА2007» -Повірений та ОСОБА_1 Довіритель,укладений Договір Доручення № 109/11-Д, відповідно до якого ПП«СОЛАРА 2007» зобов`язується вчинити від імені та за рахунок Довірителя юридичні дії передбачені в п.1.2, Договору, а Довіритель зобов`язується прийняти від Повіреного все одержане ниму зв`язку з виконанням Договору та виплатити Повіреному винагороду згідно з yмoвaм Договору.
Відповідно до п. 1.2. Договору Повірений зобов`язаний вчинити від імені та за рахунок Довірителя комплекс юридичних дій стосовно оформлення права приватної власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,00 га, розташованої с. Чернещина, Зачепилівського району Харківської області.
Комплекс юридичних дій за даним Договором включає: підготовка документів, необхідних для укладення між Довірителем та землевпорядною організацією договору на виготовлення проекту Землеустрою щодо відведенні земельної ділянки, зазначеної в п.1.2. Договору; юридичний супровід отримання Довірителем висновків уповноважених установ, необхідних для отримання розпорядження Зачепилівської райдержадміністрації про передачу у приватну власність земельної ділянки, зазначеної в п. 1.2. Договору.
На виконання вимог п.5.4. та 2.1. Договору ОСОБА_1 на користь відповідача був сплачений авансовий внесок у розмірі 500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 109 від 08.12.2012 року, 1000, 00 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру № 109 від 17.12.2012 року, а у розмірі 250 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру № 109 від 19.08.2013 року, що загалом складає 1750, 00 грн. Розмір винагороди, згідно Договору, визначений у розмірі 500,00 грн., але фактично ОСОБА_1 було сплачено 1750,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 08.01.2020 року № 348- СГ ОСОБА_1 було відмовлено в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність, з таких підстав: «Всупереч вимогам ст. 50 ЗКУ у складі проекту представлена копія розпорядження голови Зачепилівської РДА про надання дозволу на розробку проекту незавірена належним чином та термін дії висновку про погодження проекту, наданого Відділом Держземагенства у Зачепилівському районі 12.04.2014 № 243/е скінчився».
Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2ст.11 ЦК України. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 ЦК(ч.2ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1ст.530 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України). Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.ч.1, 2ст.651 ЦК України).
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1ст.901 ЦК України).
Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст.905 ЦК України).
Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором, Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1ст.906 ЦК України).
Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору (ст.28 Закону України «Про землеустрій»).
В той час виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЗК України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
За приписами ч.1ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Як зазначено у п. «в» ч.3ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно з п. «б» ч.1ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано приписами ст. 118 ЗК України,
Положеннями частин 6-9с т.118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).Органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відповідно до положень ст.118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:
- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; - розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України;
- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
З наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.
Як вбачається з матеріалів справи відповідачем були виконані усі умови, передбачені договором доручення № 109-11-Д, щодо підготовки документів, необхідних для укладення між Довірітелем та землевпорядною організацією договору на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Крім того, Повірений зобов`язувався здійснювати юридичний супровід отримання Довірителем висновків уповноважених установ, необхідних для отримання розпорядження Зачепилівської райдержадміністрації про передачу у приватну власність земельної ділянки. Водночас, в матеріалах справи відсутні докази погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що необхідно для подальшого затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
У зв`язку з наведеним, суд констатує про невиконання ПП «СОЛАРА 2007» в повному обсязі умов договору доручення №109/11-Д.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Відповідач ПП «СОЛАРА 2007» просило застосувати до вимог позивача строк позовної давності.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четвертастатті 267 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ятастатті 261 ЦК України).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
В даному випадку відповідно до п. 3.1. Договору строк виконання юридичних дій, передбачених п.1.2 Договору становить 6 (шість) календарних місяців з моменту укладення даного Договору та здійснення Довірителем оплати винагороди в розмірі та у строки, зазначені в п. 2.1. Договору, тобто до 01.06.2013, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Позивач знав про проведену роботу ПП «СОЛАРА 2007», за його заявою 01.10.2013 року було видано з Державного земельного кадастру про земельну ділянку витяг, однак ОСОБА_1 звернувся до Держгеокадастру у Харківській області лише у грудні 2019 року.
Оскільки позивач звернувся до суду 09 жовтня 2020 року, то він пропустив строк позовної давності для звернення до суду і поважних причин пропуску позовної давності не зазначив.
Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся до суду з цим позовом з пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що згідно з частиною 4 статті 267 ЦК України є підставою для відмови в позові, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Солара 2007» про стягнення авансового платежу за надання послуги неналежної якості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних- відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.І.Яценко