КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №752/22011/21 Головуючий у 1 інстанції: Хоменко В.С

Провадження №22-ц/824/1339/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

2 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» про відшкодування завданої шкоди,-

ВСТАНОВИЛА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» про відшкодування шкоди.

Просила суд стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» на її користь майнову шкоду у розмірі 101 978 грн. 57 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим що 21.02.2021 в результаті падіння снігу (криги) за адресою: м. Київ, вул. Тарасівська, 19-Б, було пошкоджено її транспортний засіб Toyota RAV4 р/н НОМЕР_1 .

Відповідно до листа Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №100-11610 від 06.08.2021 балансоутримувачем будинку за адресою: м. Київ, вул. Тарасівська, 19-Б є «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва».

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту становить 101 978,57 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» про відшкодування завданої шкодизалишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, а також в ході розгляду справи не доведено доказами факт спричинення збитків позивачу саме падінням льоду з будівлі 21.02.2021 за адресою: м. Київ, вул. Тарасівська, 19-Б.

А також не встановлено, що у результаті невиконання приписів по очищенню даху будівлі від льоду, що є винною протиправною бездіяльністю відповідача, спричинена майнова шкода позивачу, розмір якої підтверджено належними і допустимими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 28 липня 2023 року подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15.06.2023, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції суд дійшов помилкового висновку щодо наявності достатніх підстав для задоволення позовних вимог в результаті неповного дослідження усіх наявних у справі доказів.

Вважає всі докази стосовно того, що транспортний засіб Toyota RAV4 р/н НОМЕР_1 отримав пошкодження в результаті падіння снігу, а суд першої інстанції ці докази проігнорував.

В апеляційній скарзі посилалась на положення п. 1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України №76 від 17.05.2005, п. 1.1.8.6 Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України №150 від 10.08.2004, а також п.п 3.1.4 та 7.5.3 Правил благоустрою міста Києва «Особливості прибирання міських територій в зимовий період» затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 року №1051/1051, з урахуванням яких можна дійти висновку, що балансоутримувач зобов`язаний регулярно виконувати роботи по скиданню з дахів і покрівель снігу та льоду з дотриманням застережних заходів щодо безпеки руху пішоходів, не допускаючи пошкодження покрівель будинків і споруд, зелених насаджень, електромереж, рекламних конструкцій тощо.

Зазначає, що до матеріалів справи суду першої інстанції позивач разом з відповіддю на відзив подала CD-диск із фотознімками транспортного засобу Toyota RAV4 р/н НОМЕР_1 в пошкодженому стані з місця події, на яких чітко зафіксовано те, в результаті чого транспортний засіб отримав пошкодження.

На підтвердження завданих матеріальних збитків було надано висновок щодо визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №151/03-21 від 11.03.2021 та калькуляцію Audatex, яка є невід`ємною його частиною, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу Toyota RAV4 р/н НОМЕР_1 становить 101 978 грн. 57 коп.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником автомобіля Toyota RAV4 р/н НОМЕР_1 (а.с. 23).

З листів УПП у м. Києві ДПП НПУ від 29.07.2021 № 10729/125/48/2021 та від 13.09.2021 № 32696/41/11/7/02-2021 вбачається, що 21.02.2021 через спецлінію «102» надійшов виклик від заявника ОСОБА_1 про те, що за адресою: вул. Тарасівська, 19-Б, м. Київ , були виявлені пошкодження належного ій транспортного засобу Toyota RAV4 р/н НОМЕР_1 , від падіння на нього бурульки.

На місце події було призначено екіпаж патрульної поліції УПП м. Києва.

23.02.2021 через спецлінію «102» надійшло повідомлення від заявника ОСОБА_1 про виклик слідчо-оперативної групи для написання заяви.

На місце події було викликано СОГ Голосіївського УП ГУНП в м. Києві.

Адміністративні матеріали працівниками поліції не складались.

Балансоутримувачем території місця події є ЖЕД-105 (а.с. 6, 66-67).

Відповідно до листа Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 100-11610 від 06.08.2021 балансоутримувачем будинку за адресою: м. Київ, вул. Тарасівська, 19-Б , є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (а.с. 7-9).

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку № 151/03-21 від 11.03.2021, вартість матеріального збитку становить 50 036,31 грн. з ПДВ вартість відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без становить 101 978,57 грн., ринкова вартість автомобіля на момент ДТП - 377 652,01 грн. (а.с. 10-29).

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або: комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також, веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичними особами на управління майном, забезпечувати умови, для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Пунктом 7 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають права звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Утримання будинків і прибудинкових територій, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

За змістом ч. ч. 1, 6ст. 19 цього Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач також зобов`язаний укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, у тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

У відповідності до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 (далі - Правил) утримання житлового фонду передбачає виконання робіт, передбачених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 року № 150 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21.08.2004 року за № 1046/9645 (зі змінами).

У відповідності до пункту 1.1.8.6 розділу 1 Переліку до послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносяться скидання з дахів та покрівель снігу та льоду.

Підпунктом 4.5.18 Правил визначено, що очищення снігу та льоду (бурульок) з дахів можна доручати тільки працівникам, які пройшли навчання з техніки безпеки при роботі на дахах.

Таким чином обов`язок щодо прибирання, ремонту будинку та надання послуг з поточного утримання прибудинкової території, у тому числі прибирання з дахів будинку льодяних бурульок віднесено до діяльності комунальних підприємств, прибирання бурульок з даху в зимовий період.

Законодавець визначив як обов`язковий вид робіт для виконання з утримання будинків та прибудинкових територій, проте вказана робота не виконувалась відповідачем, що призвело до ушкодження майна позивача.

Вказане узгоджується з висновком сформульованим у постанові Верховного Суду під час розгляду цивільної справи № 367/6795/15-ц.

У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другоїстатті1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження, а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів, а ні посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог.

В розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, факт спричинення збитків позивачу саме падінням льоду з будівлі 21.02.2021 за адресою: м. Київ, вул. Тарасівська, 19-Б , не підтверджено.

Позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що у результаті невиконання обов`язку по очищенню даху будівлі від льоду, що є винною протиправною бездіяльністю відповідача, спричинена майнова шкода позивачу, розмір якої підтверджено належними і допустимими доказами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко