Справа № 214/3116/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С. І., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту на майно боржника,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України у якій просить задовольнити скаргу на бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та скасувати арешт накладений 15.02.2012 в межах виконавчого провадження ВП 28409257 на все нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відомості про який зареєстровано 16.02.2012 за № 12177262 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Вимоги скарги мотивовано тим, що при зверненні скаржника до нотаріуса з приводу продажу належної йому квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , йому стало відомо про діючий арешт на вказане нерухоме майно. Даний арешт був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.02.2012 у рамках виконавчого провадження ВП 28409257, винесений державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції.

Скаржник ОСОБА_1 вказує, що за даними Єдиного реєстру виконавчих проваджень за казаним номером виконавчого провадження 28409257, жодної інформації з приводу виконавчих проваджень, у яких би він був боржником не виявлено.

Крім того дані про нього відсутні у Єдиному реєстрі боржників.

Оскільки скаржнику не відомі підстави накладення такого арешту, з метою досудового врегулювання спору, його представник звернувся до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою отримання інформації про виконавче провадження та підстави накладення арешту.

З отриманої відповіді від органу виконавчої служби вбачається, що виконавчих проваджень, які перебувають чи перебували на виконанні, де ОСОБА_1 є боржником не виявлено. Надати інформацію про підстави винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВДВС не має можливості, у зв`язку із знищенням виконавчих проваджень, які перебували на виконанні до 2019 року.

Таким чином Саксаганський ВДВС, в тому числі, не має можливості надати ні постанову про відкриття виконавчого провадження, ні постанову про арешт майна боржника, відповідно до яких можливо було б встановити відомості про стягувача, про розмір заборгованості, відомості про суд який розглядав справу як суд першої інстанції, а також дані про особу боржника.

Крім того, скаржник у період часу з 2008 по 2021 рік працював в органах поліції та з його грошового забезпечення не здійснювалось відрахувань за виконавчим провадженням № 28409257, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не мав та не має жодного відношення до вказаного виконавчого провадження, а сам арешт накладено або помилково або з невідомих для нього причин.

Арешт, накладений на майно скаржника порушує його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розгляд. Підстави для продовження обтяження на майно відсутні, оскільки провадження закінчено та знищено, а тому право скаржника підлягає судовому захистуу заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту майна.

З огляду на вказані обставини ОСОБА_1 просить скаргу задовольнити.

Дослідивши зміст та вимоги скарги, долучені до неї матеріали, суд приходить до висновку про необхідність її повернення заявникові виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Дослідженням змісту скарги та доданих до неї матеріалів встановлено, що на підставі постанови державного виконавця Саксаганського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт нерухомого майна, в тому числі на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 , тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12177262.

Дані обставини відображені у відомостях Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

З листа Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 28.11.-34/95721 від 21.03.2024 вбачається, що перевіркою АСВП (виконавчі провадження, які перебувають на виконанні, виконавчі провадження, які перебували на виконанні в архіві та спецпідрозділі) не виявлено виконавчих проваджень, за якими ОСОБА_1 є боржником.

Цим же листом повідомлено, що надати інформацію про підстави винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не має можливості у зв`язку з тим, що виконавчі провадження та книги обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцеві, які перебували на виконанні до 2019 року знищено.

Таким чином, з огляду на матеріали скарги, звертаючись до суду ОСОБА_1 фактично оскаржує дії та рішення органу ДВС з приводу накладення арешту на майно в рамках виконавчого провадження, у якому він не був боржником.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.447 ЦПК України лише сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

З наданих суду матеріалів скарги не підтверджено, що ОСОБА_1 був стороною виконавчого провадження боржником, в рамках якого на його майно було накладено арешт.

Враховуючи наведені положення процесуального закону та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заявник не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку ст. 447 ЦПК України, тобто не може звертатись зі скаргою на дії, рішення чи бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження, у якому його статус як сторони виконавчого провадження не підтверджено.

Положеннями Розділу 7 ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», якими врегульовано процедуру подачі та розгляду скарг на рішенням, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, не врегульовано питання правових наслідків подачі скарги в порядку ст.447 ЦПК України особою, яка не є стороною виконавчого провадження.

Згідно із ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У свою чергу, відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, з урахуванням ч.9 ст.10 ЦПК України суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме положення п. 1 ч.4 ст.185 ЦПК України в частині застосування інституту повернення скарги, та подану ОСОБА_1 скаргу повернути.

З огляду та те, що ОСОБА_1 фактично оскаржує дії та рішення органу ДВС з приводу накладення арешту на майно в рамках виконавчого провадження, у якому він не був боржником, та не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку ст. 447 ЦПК України суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові, що його право може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подачі позову про зняття арешту з майна, що відповідатиме правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18, та в постанові від 22 січня 2020 року у справі №340/25/19.

У разі порушення суб`єктивного права, особа може скористатись не будь-яким способом його відновлення, а лише тим, яким як правило визначається спеціальним законом і регламентує конкретні правовідносини.

Суд звертає увагу скаржника, якщо підставою позову є неправомірні, на його думку, дії органу державної виконавчої служби, як суб`єкта владних повноважень, при накладенні арешту на його майно, тому такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або він подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то цей спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства як такий, що випливає із цивільних правовідносин.

Керуючись ст.ст.10 ч.9, 185 ч.4 п.1, 260, 261, 353-355, 447 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту на майно боржника повернути заявникові разом з доданими до неї матеріалами.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя С.І. Сіденко