Справа № 175/2460/22
Провадження № 2/175/726/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Кальченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) разом із ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява вмотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_3 . Після його смерті спадкоємців першої, другої та третьої черги не залишилося. Оскільки ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, вона була спадкоємцем четвертої черги. Після смерті ОСОБА_2 було відкрито спадкову справу, оскільки позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася до суду.

Позивач та її адвокат у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач Підгородненська міська ради Дніпровського району Дніпропетровської області надала заяву про слухання справи за відсутності їх представника.

Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (бабуся позивача) вийшла заміж за ОСОБА_5 та змінила своє прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28 липня 2022 року №7. ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилася дочка ОСОБА_7 (мати Позивача), що підтверджується Свідоцтвом про народження від 22 вересня 1961 року серії НОМЕР_4 .

28 листопада 1968 року ОСОБА_8 розірвала шлюб з ОСОБА_5 і повернула своє дівоче прізвище ОСОБА_9 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу від 27 липня 2022 року №5.

16 жовтня 1969 року ОСОБА_4 одружилася з ОСОБА_3 та змінила своє прізвище на ОСОБА_10 , що підтверджується Свідоцтвом про одруження від ІНФОРМАЦІЯ_4 серія НОМЕР_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (повторно) серії НОМЕР_6 від 27 липня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 вийшла заміж за ОСОБА_11 та змінила своє прізвище на ОСОБА_12 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28 липня 2022 року №5. 06 вересня 1979 року від шлюбу в них народилася ОСОБА_13 (позивач), що підтверджується Свідоцтвом про народження від 18 жовтня 1979 року серія НОМЕР_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_13 вийшла заміж за ОСОБА_14 та змінила своє прізвище на ОСОБА_15 , що підтверджується Свідоцтвом про одруження від ІНФОРМАЦІЯ_7 серія НОМЕР_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_16 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_7 серія НОМЕР_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 16 лютого 2022 року серія НОМЕР_11 .

ОСОБА_16 та ОСОБА_3 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою Підгородненської міської ради вих. №78 від 16 лютого 2022 року, а також інформацією з Домової книги. За цією ж адресою вони фактично і проживали.

Разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_3 по день смерті кожного з них за цією адресою фактично проживала також ОСОБА_2 , що підтверджується Довідкою голови вуличного комітету від 12 лютого 2007 року, Довідкою голови вуличного комітету від 31 липня 2007 року, Довідкою Центру надання адміністративних послуг Підгородненської міської ради від 07 липня 2022 року №621, Довідкою голови квартального комітету від 07 липня 2022 року, Актом про фактичне проживання від 07 липня 2022 року.

ОСОБА_16 належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19 липня 2006 року серія СВУ №674865. Також, їй належала земельна ділянка загальною площею 2,570 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Підгородненської міської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 12 березня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №297.

Оскільки житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був набутий ОСОБА_16 за час шлюбу із ОСОБА_3 , даний житловий будинок був об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_16 були її чоловік - ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав, а також її донька ОСОБА_2 , яка із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. При цьому факт постійного проживання (реєстрації місця проживання) ОСОБА_3 разом із ОСОБА_16 на час відкриття спадщини підтверджується Довідкою Підгородненської міської ради вих. №78 від 16 лютого 2022 року, а також інформацією з Домової книги.

Таким чином, ОСОБА_3 мав право на 1/2 частку житлового будинку в порядку спільного майна подружжя. Також, він фактично прийняв у спадщину 1/2 частку житлового будинку та земельну ділянку після смерті ОСОБА_16 .

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємців першої, другої та третьої черги не залишилось.

Оскільки ОСОБА_2 проживала разом із ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), вона була спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 . Спадкове майно складалось з житлового будинку, а також земельної ділянки, які ОСОБА_2 фактично прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 16 лютого 2022 року серії НОМЕР_12 , позивач звернулася до Приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Маркарової В.Ю. із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом.

За заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 відкрито спадкову справу, однак позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки ОСОБА_1 , як спадкоємцем, не було подано достатніх документів, які б підтверджували факт родинних відносин з ОСОБА_3 .

На підтвердження зазначеного факту постійного проживання до 06.02.2007 року та на момент смерті спадкодавця, заявником до суду надано Довідку Підгородненської міської ради вих. №78 від 16 лютого 2022 року, копію Домової книги, Довідку голови вуличного комітету від 12 лютого 2007 року, Довідку голови вуличного комітету від 31 липня 2007 року, Довідку Центру надання адміністративних послуг Підгородненської міської ради від 07 липня 2022 року №621, Довідку голови квартального комітету від 07 липня 2022 року, Акт про фактичне проживання від 07 липня 2022 року.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зазначили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно проживали.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.». Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Варто зазначити, що і на даний момент заявник проживає у цій квартирі разом зі своїми дітьми.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації ОСОБА_1 права на отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Отже, з огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги всі обставини справи, докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1216-1218, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 12, 13, 76, 81, 130, 212, 263-266, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) разом із ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.