УХВАЛА

01 травня 2024 року

м. Київ

справа № 591/5911/17

провадження № 61-8242св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державна казначейська служба України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Головне управління Національної поліції в Сумській області, Сумська обласна прокуратура,

третя особа - Окружна прокуратура міста Суми,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, треті особи: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі - Управління МВС України в Сумській області), Сумська місцева прокуратура, про відшкодування майнової та моральної шкоди.

ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 37 939,73 грн та 1 500 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з держави Україна на користь ОСОБА_1 шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 37 939,73 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 500 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 01 липня 2020 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

03 червня 2021 року після першого розгляду справи судом касаційної інстанції від Державної казначейської служби України надійшла заява про поворот виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 грудня 2021 року залучено до участі у справі за вказаним позовом співвідповідачів Управління МВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії, Головне управління Національної поліції в Сумській області та Сумську обласну прокуратуру.

12 липня 2022 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, яка була прийнята судом першої інстанції до розгляду. У заяві вказано, що з метою з`ясування дійсного розміру компенсації моральної шкоди, позивач звернувся до незалежного оцінювача ОСОБА_4 , який 08 липня 2021 року виготовив довідку щодо визначення розміру компенсації моральної шкоди. Відповідно до вказаної довідки незалежний оцінювач визначив компенсацію моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 у розмірі 1 507 536,00 грн, яку він просив стягнути на свою користь з держави Україна шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 37 939,73 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди та 500 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні заяви представника Державної казначейської служби України про поворот виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 02 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Сумської обласної прокуратури залишено без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2022 року в частині розміру присудженої до стягнення моральної шкоди змінено.

Стягнено з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 600 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2022 року залишено без змін.

У резолютивній частині суд апеляційної інстанції вказав, що рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2022 року в частині стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 37 939,73 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди та постанову Сумського апеляційного суду від 02 травня 2023 року в частині стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 500 000,00 грн слід вважати виконаними.

У травні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції змінити, а постанову апеляційного суду скасувати, стягнувши з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 1 507 536,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2023 року у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про відстрочення сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Зарічного районного суду від 05 грудня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 травня 2023 року залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду від 05 грудня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 травня 2023 року залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2023 року касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Зарічного районного суду від 05 грудня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 травня 2023 року повернено.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 591/5911/17 та витребувано справу із суду першої інстанції.

У жовтні 2023 року від Сумської обласної прокуратури надійшов відзив за підписом керівника Панченка О. , в якому він просить: касаційну скаргу залишити без задоволення; постанову суду апеляційної інстанції змінити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди; рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення на користь позивача 37 939,73 грн майнової шкоди, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

У жовтні 2023 року від представника Управління МВС України в Сумській області надійшов відзив, який підписаний старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Сумській області Литвиненком А. О.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як «самопредставництво» і «представництво». Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва органу державної влади, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками органу державної влади. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такого органу державної влади без додаткового уповноваження.

До відзиву Управління МВС України в Сумській області, який підписаний старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Сумській області Литвиненком А. О., надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довіреність голови ліквідаційної комісії Управління МВС України в Сумській області Калатура М. В. від 21 липня 2023 року № 19/71, яка видана на члена комісії Литвиненка А. О. та копію наказу Управління МВС України в Сумській області від 24 листопада 2022 року № 5 «Про затвердження персонального складу ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області».

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) вказано, що:

«починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».

Письмові заяви, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником (частина друга статті 183 ЦПК України).

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (частина четверта статті 183 ЦПК України).

Таким чином, до відзиву Управління МВС України в Сумській областіне додані належні докази повноважень старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Сумській області Литвиненка А. О. діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). Тому відзив Управління МВС України в Сумській області належить повернути без розгляду.

Керуючись статтями 58, 183, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відзив Управління МВС України в Сумській області на касаційну скаргу ОСОБА_1 ,який підписаний старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Сумській області Литвиненком Артуром Олеговичем, повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат