РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року

м. Рівне

Справа № 567/574/24

Провадження № 22-ц/4815/740/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.

секретар судового засідання Андрошулік І. А.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Комісія з врегулювання майнових відносин КСП «Світанок»

(голова комісії ОСОБА_2 ),

відповідач Острозька міська рада Рівненської області,

відповідач ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 28 березня 2024 року у складі судді Василевича О. В., постановлену в м. Острог Рівненської області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комісії з врегулювання майнових відносин КСП «Світанок» (голова комісії ОСОБА_2 ), Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Одночасно з поданням позовної заяви представником позивача адвокатом Плаксою Вячеславом Анатолійовичем подано заяву про забезпечення позову, у якій він просить просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме:

- зерноплощадки №4 загальною площею 604,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060,

- піднавісу на зерно № НОМЕР_1 , загальною площею 1936,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- автоваги №3, загальною площею 27,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- 65/100 частки адміністративного приміщення (контори) № НОМЕР_2 , загальною площею 547,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- столярного цеху № НОМЕР_3 , загальною площею 197,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- зерноплощадки зі складом насіннєвим №1, загальною площею 27,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

Крім того, з метою забезпечення позову просив заборонити відповідачу ОСОБА_3 здійснювати демонтаж, проводити будівельні роботи, а також користуватися вищевказаним нерухомим майном.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 28 березня 2024 року вказана заява задоволена частково. Заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо наступного нерухомого майна:

- зерноплощадки №4 загальною площею 604,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- піднавісу на зерно № НОМЕР_1 , загальною площею 1936,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- автоваги №3, загальною площею 27,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- 65/100 часток адміністративного приміщення (контори) № НОМЕР_2 , загальною площею 547,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- столярного цеху № НОМЕР_3 , загальною площею 197,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- зерноплощадки зі складом насіннєвим №1, загальною площею 252,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060.

Заборонити відповідачу ОСОБА_3 здійснювати демонтаж, проводити будівельні роботи щодо наступного нерухомого майна :

-зерноплощадкою №4 загальною площею 604,8 кв.м., розташованою за адресою: Рівненська - зерноплощадки №4 загальною площею 604,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- піднавісу на зерно № НОМЕР_1 , загальною площею 1936,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- автоваги №3, загальною площею 27,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- 65/100 часток адміністративного приміщення (контори) № НОМЕР_2 , загальною площею 547,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- столярного цеху № НОМЕР_3 , загальною площею 197,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- зерноплощадки зі складом насіннєвим №1, загальною площею 252,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060.

Копію ухвали про забезпечення позову, залежно від виду вжитих заходів, одночасно з направленням заявнику направлено всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також для негайного виконання Управлінню забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради (індекс 35800, Рівненська область, м.Острог, проспект Незалежності, будинок,14), для вжиття відповідних заходів.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована наявністю належних та достовірних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання рішення суду.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою за невідповідності фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, зокрема щодо відмови у задоволенні заяви в частині заборони ОСОБА_3 користуватися спірним нерухомим майном. Пояснює, що останній фактично користується майном, яке є спільною сумісною власністю сотень громадян (в силу наявності спільних майнових прав), і таке користування є протиправним, адже він незаконно оформив право власності на нього. Додає, що звертаючись до суду з цією заявою, дав свою згоду на визнання та виконання будь-яких запропонованих як судом, так і ОСОБА_3 заходів зустрічного забезпечення, тим самим взявши на себе зобов`язання забезпечити відшкодування будь-яких можливих збитків ОСОБА_3 , які можуть бути спричинені забезпеченням позову. З наведених міркувань просить частково скасувати оскаржувану ухвалу суду в частині відмови у задоволенні заяви та постановити нове судове рішення в цій частині про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_3 здійснювати демонтаж, проводити будівельні роботи, а також користуватися нижчезазначеним майном:

- зерноплощадкою №4 загальною площею 604,8 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060,

- піднавісом на зерно № НОМЕР_1 , загальною площею 1936,3 кв.м., розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- автовагою №3, загальною площею 27,4 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- 65/100 частки адміністративного приміщення (контори) № НОМЕР_2 , загальною площею 547,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- столярним цехом № НОМЕР_3 , загальною площею 197,8 кв.м., розташованим за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- зерноплощадкою зі складом насіннєвим №1, загальною площею 27,4 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_3 вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, просить залишити її без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що з позовом до Комісії з врегулювання майнових відносин КСП «Світанок» (голова комісії ОСОБА_2 ), Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно звернувся ОСОБА_1 .

Одночасно з поданням позовної заяви представником позивача адвокатом Плаксою Вячеславом Анатолійовичем подано заяву про забезпечення позову, у якій він просить просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Цивільно-процесуальним законодавством України передбачено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Поруч із цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо права володіння нерухомим майном.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Встановлені обставини справи та викладені в заяві про забезпечення позову доводи свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду, оскільки відповідач ОСОБА_3 під час розгляду справи судом до прийняття рішення по суті спору матиме можливість розпоряджатися спірним майном. У зв`язку з наведеним, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна є обґрунтованим, доцільним та виправданим та переслідує легітимну мету запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача та недопущення передачі речових прав на спірне майно іншим особам.

Разом з тим, у апеляційній скарзі позивач зазначає, що вжитих місцевим судом заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій недостатньо та наполягає на необхідності накладення заборони користування ОСОБА_3 спірним майном, оскільки таке користування призведе до псування та втрати цього майна.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Конституційна права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64 Конституції України).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ССПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 01.06.2006).

Заперечуючи проти апеляційної скарги, ОСОБА_3 вказував, що згідно договору складського зберігання від 01.03.2023 укладеного між ним, ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 (власник пшениці та зерна) в Комплексі будівель та споруд АДРЕСА_7 , в піднавісах на зерно № НОМЕР_1 , № НОМЕР_4 , №1 знаходиться на зберіганні наступний товар: пшениця, загальною вагою 23 тонни; соя, загальною вагою 55 тон, та вказував, що користування спірним майном необхідне для належного виконання умов договірних зобов`язань, передбачених договором складського зберігання від 01.03.2023, зокрема для дотримання технології зберігання та сушіння пшениці та сої, і обмеження доступу до спірних приміщень, призведе до псування товару, який був переданий на зберігання, оскільки не буде можливості здійснювати догляд за пшеницею та соєю із дотриманням технології їх зберігання.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 522/21977/21.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, які діяли на момент її винесення, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового

рішення.

Повний текст постанови складено 21 червня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Хилевич С. В.