КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/7577/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що 01 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7-2.

Вказував, що відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «Перший Український міжнародний банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,59% залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом шляхом реєстрації відповідача на Веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Договором визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Зазначав, що ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, однак відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.08.2023 року виникла заборгованість в розмірі 23 745,20 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 000 грн, 2 945,20 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період від 01.01.2021 року до 31.01.2021 року включно, 16 800 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день прострочення за період від 08.02.2012 року до 07.06.2021 року включно, відповідно до ст. 625 ЦК України.

01.07.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» (далі - новий кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги по кредитному договору від 01.01.2021 року №7-2.

У зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №7-2 від 01.01.2021 року у розмірі 23 745,20 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованість за Договором № 7-2 від 01.01.2021 року в сумі 4 000 грн.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто»з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині незадоволених вимог та ухвалення в цій частині нового, яким зазначені вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги вказує, що відповідно до укладеного договору № 7-2 від 01.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «МОНЕТКА») (далі - Первісний Кредитор) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач/Позичальник), відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «Перший український міжнародний банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

01.07.2021р. між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» (Кредитор) та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» (далі по тексту - Новий кредитор, Позивач), укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №210101- 30917-2 від 01.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО».

Вказує, що п.3.3. Кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, позичальником сплачується чіткі та зрозумілі процентні ставки.

Первісним кредитором не здійснюється й нарахування прихованих комісій та пені по Кредитному договору у відповідності до чинного законодавства України.

Проте, відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості.

Таким чином, в порушення умов Кредитного договору а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Також вказує, що з позовної заяви вбачається, що позивачем було заявлено в суді першої інстанції вимогу про стягнення 16 800 грн відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, проте судом першої інстанції було неправомірно відмовлено у стягненні суми заборгованості за відсотками, які нараховані відповідно до п.3.3. Кредитного договору, що не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, при цьому судом першої інстанції не враховано той факт, що таке нарахування відбулося на підставі укладеного між позивачем та відповідачем Договору № 7-2 від 01.01.2021 року.

Також апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Вказує, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивачем було долучено до позовної заяви:

- завірену копію договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 року про надання юридичних послуг;

- завірену копію Свідоцтва № НОМЕР_2 від 23.10.2018 року;

- завірену копію довіреності, виданої ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» адвокату Руденку К.В.;

- завірену копію акту приймання-передачі наданих послуг № 52 від 02.03.2023 року;

- завірену копію платіжного доручення про сплату витрат на правову допомогу;

Крім цього, вважає суму витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 9 000 грн співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Зазначає, що чинним законодавством не передбачено заборони особі, яка здійснює адвокатську діяльність, перебувати на обліку в податкових органах як фізична особа-підприємець, а також не вимагає додаткової реєстрації як самозайнята особа, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що право ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 30.01.2021 року, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 01.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір

№ 7-2.

Відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «Перший Український міжнародний банк».

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом шляхом реєстрації відповідача на Веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договором визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит.

Згідно з умов кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація».

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» через веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника.

Укладення ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ "Фінансова компанія «Фінанс Інновація» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Відповідно до вимог договору він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 02.08.2023 року виникла заборгованість у розмірі 23 745,20 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 000 грн, 2 945,20 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період від 01.01.2021 року до 31.01.2021 року включно, 16 800 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день прострочення за період від 08.02.2012 року до 07.06.2021 року включно, відповідно до ст. 625 ЦК України.

01.07.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» (далі - новий кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги по кредитному договору від 01.01.2021 року №7-2.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності висновків суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, отже, рішення суду в частині задоволення вимоги, у відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається, так як суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає справу лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. договору № 7-2 від 01 січня 2021 року за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом за період від 08.02.2021 року по 07.06.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 16 800 грн.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що п. 3.3 кредитного договору № 7-2 від 01 січня 2021 року встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із умов укладеного між сторонами кредитного договору, у пункті 3.3. договру сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1277,50 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів 1277,50 % річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися.

З урахуванням вище викладеного, вимога позивача про стягнення 16 800 грн заборгованості, нарахованої відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за визначеною у договорі процентною ставкою є доведеною та такою, що підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 16 800 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Крім того, звертаючись до суду з позовом позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції позивачем було надано договір про надання юридичних послуг

№ 02/06/2022 від 02 червня 2022 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та фізичною особою- підприємцем Руденком Костянтином Васильовичем .

Відповідно до умов зазначеного договору сторони погодили, що виконавсць, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23.10.2018 року, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області № 18 від 23.10.2018 року, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складания проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування, а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором. (п. 1.1)

Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору вартість послуг виконавця становить:

8 000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника;

12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання апеляційної скарги на рішення першої інстанції;

15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання касаційної скарги;

3 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, додаткові пояснення;

1 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання та надсилання адвокатського запиту;

1 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання заяв, клопотань;

2 500,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - участь у судовому засіданні;

Відповідно до п. 4.1 договору замовник вважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що надав послуги після підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Акт складається виконавцем у двох екземплярах та надасться на підписання замовнику не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів, після завершення надання послуг.

02 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та фізичною особою-підприємцем Руденком К.В. було підписано акт приймання-передачі наданих послуг № 52 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, відповідно до якого, серед інших послуг у інших справах, виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги:

- підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за договором № 8-1 від 09 січня 2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою, вартість наданих послуг-8 000 грн.

- складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_3 за договором № 8-1 від 09 січня 2021 року, вартість послуги 1 000 грн.

02 березня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» було здійснено оплату послуг адвоката Руденка К.В. по договору № 02/06/2022 від 02.06.2023 року згідно акту

№ 52 від 02 березня 2023 року у розмірі 51 200 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 348.

Задовольняючи частково вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грн, суд першої інстанції посилався на те, що оскільки позовні вимоги підлягали частковому задоволенню, то і витрати на правничу допомогу підлгяють стягненню з відповідача на користь позивача прапорційно задоволеним позовним вимогам.

З такими висновками суду першої інстанції колегя суддів в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналізуючи подані представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» адвокатом Руденком К.В. докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі та відсутність зі сторони відповідача заперечень відносно заявленого позивачем розміру вказаних витрат, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді першої інстанції ,у розмірі 9 000 грн.

Крім того, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» - адвокат Руденко К.В. просив суд стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції, у розмірі 12 000 грн.

На підтвердження понесених позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу представником позивача було надано акт приймання-передачі наданих послуг № 211 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги: складання та подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 року по справі № 754/10903/23 за позовом ТОВ «ФК «Ріальто» до ОСОБА_1 , вартість наданих послуг становить 12 000 грн.

31 січня 2024 року ТОВ «ФК «Ріальто» сплатив на користь адвоката Руденка К.В.

12 000 грн на підставі договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 року згідно акту № 211 від 26 січня 2024 року, що підтверджується копією платіжної інструкції (а.с.129).

Аналізуючи подані представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» адвокатом Руденком К.В. докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції та відсутність зі сторони відповідача заперечень відносно заявленого позивачем розміру витрат, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції у розмірі 12 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі

4 026 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду в оскаржуваній частині було скасовано та ухвалене нове про задоволення зазначених позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 рокув частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 кредитного договору за період прострочення виконання боржником грошового зобов язання.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () понесені позивачем витрати на правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 9 000 (дев'ять тисяч) грн та в суді апеляційної інстанції у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: