провадження № 22-ц/824/32/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», поданою представником - Плясуном Олександром Івановичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги в загальному розмірі 62 714,78 грн, та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є обов`язковим виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. Відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, які постачає позивач.

Разом з тим, відповідач своєчасно не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останньої утворилась заборгованість, яка станом на 31 травня 2021 року з урахуванням індексу інфляції та 3% становить 62 714,78 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом

Шевченківський районний суд міста Києва ухвалою від 18 серпня 2021 року відкрив провадження у справі. Крім того, зазначеною ухвалою витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське Бюро технічної інвентаризації» (01001 м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 4-В) довідку, витяг або інший документ, що підтверджує право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

КП КМР «Київське міське Бюро технічної інвентаризації» 09 березня 2023 року надало відповідь, що згідно з даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське Бюро технічної інвентаризації» квартира за адресою:

АДРЕСА_1 , на праві власності за ОСОБА_1 не зареєстрована.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судову повістку відповідачу ОСОБА_1 вручено особисто 28 лютого 2023 року, про що свідчить відповідна відмітка у розписці.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», через представника - Плясуна Олександра Івановича , подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, неналежним дослідженням доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просило рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги факт реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою, а також фактичне проживання за цією адресою, безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, що призвело до звільнення відповідача від обов`язку зі сплати коштів за фактично надані позивачем послуги та споживання їх споживачем цих послуг за період з 07 липня 2014 року по 31 травня 2021 року.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачі було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Ухвалу про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги отримано відповідачем 18 березня 2023 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням. Однак відзив на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, розглянувши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на підставі наступного

Так, відповідно до частин другої, четвертої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги, ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» посилається на те, що відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору, проте в матеріалах справи відсутній Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, який би був підписаний відповідачем. Суд першої інстанції вважав, що саме по собі розміщення ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» повідомлення у газеті «Хрещатик» № 110 (4510) ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення та змісту договору не свідчить про наявність договірних відносин між ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та відповідачем. Суд також дійшов висновку, що ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», взагалі не визначило правового статусу квартири та її власників/співвласників, що унеможливлює вирішення судом питання про стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення саме з відповідача. Також, суд вважав, що позивачем ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» не доведені суми заборгованості за увесь період, що зазначений в довідках про розмір заборгованості. Суд також не вбачав підстав для застосування санкцій цивільно-правового характеру, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки позивачем не доведено факту виникнення у відповідача зобов`язання щодо сплати боргу за фактично спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, тому відмовив у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів не може повною мірою погодитися з наведеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення

(з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Крім іншого, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від Відповідача не надходило.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати Відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Отже відповідач, в порушення умов Договору та вимог, що передбачені наведеними вище нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 липня 2014 по 31 травня 2021 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі

47 886,05 грн.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку.

Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначається окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік, для складової витрат на повірку ділиться на строк міжповірочного інтервалу.

Відповідний розмір внеску встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2019 року № 1716 для відповідного будинку у розмірі 5,76 грн. щоквартально, однак він не сплачений Відповідачем, внаслідок чого борг складає 40,32 грн.

Отже, розмір заборгованості відповідача за надані житлово-комунальні послуги складає 47 926,37 грн., що підтверджується відповідним розрахунком.

У зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. відповідач зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 3 584,59 грн. та інфляційні втрати у розмірі 11 203,82 грн.

Зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції правильно встановивши, як факт отримання послуг відповідачем, так і наявність заборгованості за спожиті послуги, дійшов висновків про відмову у позові, які суперечать встановленим у справі обставинам.

Так, за змістом мотивувальної частини рішення суд спочатку встановив, що відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило, а потім відмовив у позові з тих підстав, що договір не укладено, а розміщення повідомлення у газеті «Хрещатик» № 110 (4510) про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення не свідчить про наявність договірних відносин між сторонами. Також, вказуючи на те, що заборгованість відповідача підтверджується доказами, суд відмовляє у позові з тих підстав, що позивачем не доведено розмір заборгованості.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (початок виникнення боргу липень 2014 року) споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої та пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII праву споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини першої статті 9 цього ж Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до положень статті 1 Закону України № 1875-IV житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 13 Закону України № 1875-IV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно приписів статті 1 вказаного Закону, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до пункту 1 частини першої, пунктів 1, 5 частини третьої статті 20 цього Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України № 1875-IV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України № 2189-VІІІ, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно пункту 6 частини першої статті 1 вказаного Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно пунктом 1 частини першої, пункту 5 частини другої статті 7 Закону України

№ 2189-VІІІ, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини першої статті 10 вказаного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16 дійшов висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

З аналізу наведених вимог закону вбачається, що обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на їх споживача, який є власником майна за яким надаються послуги, або особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги за такою адресою.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , який у період з 01 липня 2014 по 31 травня 2021 року не виконував своїх зобов`язань щодо оплати отриманих послуг.

Відповідно до наданої позивачем інформаційної довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації наданої 17 серпня 2021 року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Київська обл., Броварський р-н, смт Велика Димерка, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 1997 року по теперішній час (а.с. 29).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд, діючи відповідно до вимог частини третьої статті 89 ЦПК України, надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, судом першої інстанції не дано оцінку наданому позивачем доказу на підтвердження того, що відповідач з 1997 року зареєстрований та проживає у квартирі за спірною адресою, тому відповідно отримує комунальні послуги.

Крім цього, як зазначено в судовому рішенні та підтверджено матеріалами справи, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками та судову повістку відповідач ОСОБА_1 отримав особисто 28 лютого 2023 року, про що свідчить відповідна відмітка у розписці (а.с. 35).

Поряд з цим, відповідач будь - яких заперечень щодо підстав та предмету позову не подав.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використання внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

05 серпня 2014 в газеті «Хрещатик» було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту), за умовами якого ПАТ «АК «Київводоканал», яке було перейменовано в ПрАТ «АК «Київводоканал», зобов`язується за плату надати замовнику послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньобудинкових мереж.

У матеріалах справи відсутні докази, що відповідач після публікації повідомлення подав заяву про відмову від надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Законом України від 03 грудня 2020 року №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» змінено моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг і запроваджено поняття індивідуального договору про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послуги, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

На офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) 31 травня 2021 року опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами).

Відтак між сторонами виникли правовідносини, які регулюються публічним договором.

Поза тим, відсутність укладеного між сторонами договору, який був би підписаний особисто відповідачем ОСОБА_1 , не є підставою для звільнення його від сплати за ті послуги, які він фактично отримав. Такі висновки, узгоджуються з праврвою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Особовий рахунок відкрито на ім`я відповідача, а тому незалежно він того, чи є він власником квартири, чи наймачем цієї квартири, він має оплачувати житлово-комунальні послуги, які у цю квартиру надаються, доки не спростує, що він не є споживачем послуг.

Позивач ПрАТ «АК «Київводоканал» обліковував заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , саме за відповідачем ОСОБА_1 , на якого оформлений особовий рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ПрАТ «АК «Київводоканал». Докази на спростування даних обставин у справі відсутні. Відтак, позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за період з 01 липня 2014 року по 31 травня 2021 року є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки жодних заяв від відповідача про застосування строків позовної давності на адресу суду не надходило.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заборгованість відповідача є грошовим зобов`язанням, вимоги про стягнення інфляційний збитків та трьох процентів річних також підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, у зв`язку з тим, що за результатами апеляційного перегляду рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 , тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 2 270,00 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405,00 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», подану представником Плясуном Олександром Івановичем - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, ) заборгованість з оплати послуг централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 47 926 (сорок сім тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн. 37 коп., 3% річних у розмірі 3 584 (три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 59 коп. та інфляційні втрати у розмірі 11 203 (одинадцять тисяч двісті три) грн. 82 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, ) понесені судові витрати - судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції 2 207 (дві тисячі двісті сім) грн. 00 коп., а також судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова