ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2024 року м. Кропивницький

справа № 384/170/23

провадження № 22-ц/4809/845/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Головань А.М., Єгорова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Зубіцької Н. В.,

учасники справи:

позивач - Виконавчий комітет Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області;

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2023 року (суддя В.В. Галицький).

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Виконавчий комітет Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування у березні 2023 року звернувся до Вільшанського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Вимоги обґрунтовані наступним.

ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач не має власного житла, а тому постійно змінює місце свого проживання. У житлових будинках, не створює належні умови для проживання та повноцінного розвитку малолітнього сина.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_1 , потребує капітального ремонту, знаходиться в незадовільних санітарно-гігієнічних умовах. Продуктами харчування сім`я забезпечена частково, побутові речі часто у брудному стані.

З 05.04.2021 року сім`я ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділенні соціальної роботи Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Вільшанської селищної ради як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Протягом перебування на обліку, родина неодноразово бралася під соціальний супровід для вирішення житлово-побутових проблем, а в проміжках між супроводом сім`я ОСОБА_1 і надалі продовжувала отримувати соціальні послуги.

В період 2020-2023 років малолітній ОСОБА_2 тричі перебував в сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_4 за заявою матері: з 07.10.2020 року по 08.04.2021 року, з 22.10.2021 року по 30.11.2021 року, та з 17.08.2022 року по теперішній час. Метою влаштувань дитини під патронат була допомога держави з нагляду та утримання малолітнього на період, поки мати шукала нове житло та створювала належні умови для проживання свого сина.

16.01.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Вільшанської селищної ради із заявою, в якій просила повернути малолітнього сина ОСОБА_2 , який проживав в родині патронатного вихователя ОСОБА_4 , так як знайшла житло, не є його власником, створила умови для проживання дитини.

Протягом 2023 року, а саме 06 січня, 23 січня, 06 лютого, 14 лютого комісією здійснювалися обстеження умов проживання відповідача з дитиною, в ході яких встановлено, що житловий будинок знаходиться в незадовільному санітарному стані, продукти харчування в обмеженій кількості.

Родину ОСОБА_1 наказом директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Вільшанської селищної ради від 23.02.2023 року №13 знято з соціального супроводу з негативним результатом.

Таким чином відповідачка тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 16 лютого 2023 року прийнято рішення вважати доцільним позбавлення батьківських прав.

Вказані обставини є підставою позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, передавши дитину виконавчому комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, для подальшого влаштування.

Відзив ОСОБА_1 не подавала, судові повідомлення за місцем направлення судом по АДРЕСА_2 не отримувала, а за адресою вказаною у позові АДРЕСА_1 (яку відповідач зазначає, як місце проживання) виклики судом не направлялися.

11.05.2023 року на офіційному сайті Вільшанського районного суду Кіровоградської області розміщено оголошення про виклик ОСОБА_1 як відповідача у судове засідання на 10 год. 00 хв. 06.07.2023 року.

Короткий зміст рішення

Заочним рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06.07.2023, позов виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, задоволений.

ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переданий виконавчому комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, для подальшого влаштування.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

Суд дійшов висновку, що відповідачка ОСОБА_1 , будучи матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свої батьківські обов`язки по вихованню та забезпеченню розвитку малолітньої дитини не виконує, не піклується її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком. Таким чином злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з судовим рішенням, адвокат Голубенко Р.С. в інтересах відповідачки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, відмовити.

В обґрунтування вказує, що рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав є передчасним та таким, що не ґрунтується на Законі. В підставу необхідності позбавлення відповідача батьківських прав суд посилався на погане матеріальне становище відповідача, обмежене харчування дитини та її погане виховання, а також не створення належних умов для проживання дитини.

ОСОБА_1 не перебуває на обліку у лікарів, не зловживає алкогольними напоями, в міру своїх сил забезпечує дитину, дитина відвідувала дитячий садочок, мати гарно до неї відноситься, не застосовує фізичного покарання.

Відповідачка не заперечує факт, що відсутність коштів призводила до незадовільного стану будинку, в якому вони з сином проживали, однак вказане не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також інших конкретних обставин справи задовольнити вимоги.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення батьківських прав, подання апеляційної скарги свідчить про інтерес до дитини.

Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина не є обов`язковим для суду, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Висновок спростовується письмовими показами свідків, які додавалися до заяви про перегляд судового рішення як докази, зокрема ОСОБА_1 , яка повідомила, що ОСОБА_1 є гарною мамою, яка завжди любила та доглядала дитину, купувала їй їжу та солодощі. Свідок ОСОБА_7 повідомила, що відповідачка уважна та дбайлива, завжди купувала дитині солодощі, подарунки. Відповідачка любить свого сина, ніколи його не залишала без догляду.

Скаржниця долучала до заяви довідку про те, що вона не перебуває на обліку у лікаря нарколога, відповідно не зловживає наркотичними та алкогольними напоями.

Посилання позивача про те, що у відповідачки немає власного житла пояснюється важким матеріальним станом сторони, що підтверджується довідками УСЗН Голованівської РДА № 786, 792, 793, 797,789,788, 790, 791 від 25 жовтня 2023 року, долучені до заяви про перегляд заочного рішення.

ОСОБА_1 не повідомлялася про судовий розгляд, не знала про наявність рішення про позбавлення її батьківських прав, як тільки їй стало відомо про судове рішення, невідкладно звернулася до Голованівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відзив на апеляційну скаргу

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу 22 травня 2024 року (а.с. 200-203). Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2023 року у цивільній справі № 384/170/23 за позовом виконавчого комітету Вільшанської селищної ради як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, без змін.

Звертає увагу, що протягом 2020-2023 років малолітній ОСОБА_2 тричі перебував у родині патронатного вихователя ОСОБА_4 за заявою матері: з 07 жовтня 2020 року по 08 квітня 2021 року, з 22 жовтня по 30 листопада 2021 року, та з 17 серпня 2022 року.

В подальшому дитина влаштована до іншого виду сімейної форми, метою влаштувань дитини під патронат була допомога держави з нагляду та утримання малолітнього на період, поки мати шукала нове житло та створювала належні умови для проживання свого сина.

ОСОБА_1 знаходила житло у гарному стані, проте через невеликий проміжок часу приводила його у незадовільний стан, непридатний для проживання малолітньої дитини. З відповідачкою постійно проводилася соціальна робота для мінімізації складних життєвих обставин, на поліпшення соціально-побутових умов, ведення здорового способу життя та підвищення батьківського потенціалу, проте це не давало відчутного результату.

Позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відбулося на користь інтересів дитини, створення можливості отримання системного належного забезпечення та догляду.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду від 03 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

09 травня 2024 року апеляційним судом закінчено підготовчі дії; справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду у суді апеляційної інстанції на 12 червня 2024 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

У встановленому процесуальним законом порядку сторін повідомлено про дату, час та місце призначеного на 12 червня 2024 року засідання апеляційного суду у даній справі (а.с. 204-205).

Ухвалою суду від 29 травня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Голубенка Романа Сергійовича, про участь в судовому засіданні в даній справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

На підставі розпорядження керівника апарату апеляційного суду від 11 червня 2024 року № 101 здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи між суддями, за результатами якого члена колегії з розгляду даної справи суддю Письменного О.А. замінено суддею Єгоровою С.М.

Позиція учасників справи в суді апеляційної інстанції

Відповідачка та її представник, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні. Представник позивача адвокат Калінка-Бондар О.Б. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення відповідача, представника відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступного.

Процесуальні обставини, на які звернуто увагу колегією суддів

ОСОБА_1 повідомлялася про судовий розгляд за місцем реєстрації, в позові та долучених до позову доказів (актуальних станом на час звернення до суду) вказане місце проживання АДРЕСА_1 .

Судове рішення ухвалене 06.07.2023 року. Рішення стороною не отримано, у зв`язку направленням за місцем реєстрації, за яким ОСОБА_1 не проживає.

14.09.2023 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області зареєстрована заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 19.09.2023 року заяву залишено без руху з підстав недолучення доказів, викладених в заяві, вимоги ст. 285 ЦПК. Скерована ухвала відповідачці за місцем проживання.

03.10.2023 року на вимогу судової ухвали подані письмові пояснення представника відповідача.

Ухвалою від 12.10.2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06.07.2023 року визнано неподаною та повернуто.

Вдруге звернення про перегляд заочного рішення.

14.11.2023 року стороною відповідача повторно подана заява про перегляд заочного рішення з переліком додатків.

Ухвалою від 21.11.2023 року заява залишена без руху за аналогічними підставами, визначеними ухвалою суду від 19.09.2023 року.

27.11. 2023 року представником ОСОБА_1 надані на вимогу суду додаткові пояснення.

Ухвалою від 30.11.2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06.07.2023 року визнано неподаною та повернуто.

Втретє звернення з заявою про перегляд судового рішення

20.02.2024 року адвокат Голубенко Р.С. в інтересах ОСОБА_1 в черговий раз подав заяву про перегляд заочного рішення за змістом та додатками ідентичну попереднім зверненням.

Ухвалою від 18.03.2024 року прийнято заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 27.03.2024 року в задоволенні заяви відмовлено.

Представник позивача адвокат Калінка-Бондар О.Б. в засіданні апеляційного суду повідомила, що малолітній ОСОБА_2 судовим рішенням від 5 січня 2024 року усиновлений, перебуває в сім`ї усиновлювачів.

Цивільні справи про позбавлення батьківських прав, відповідно заяви про перегляд заочного рішення та усиновлення відбувалися тим же судом в один період часу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Вільшанським районним відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Кіровоградській області 12.03.2018 року, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Запис про батька здійснений відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 483, виданої виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області 20.02.2023 року, до складу сім`ї ОСОБА_1 , 1991 року народження, входять: син ОСОБА_2 , 2018 року народження (а.с. 9).

У відповідності до характеристики №482 виданої виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області 20.02.2023 року, ОСОБА_1 , 1991 року народження, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 . За час проживання на території Вільшанської селищної ради до відповідальності селищною радою не притягувалася. Скарг від сусідів та жителів селища не надходило (а.с. 10).

Відповідно до інформації Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Вільшанської селищної ради «Про сім`ю ОСОБА_1 » №42 від 23.02.2023 року, сім`я ОСОБА_1 перебуває на обліку сімей у відділенні соціальної роботи, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах з 05 квітня 2021 року. Сім`я має мінімальні доходи.

Згідно розпорядження селищного голови від 17 серпня 2022 року №9, за заявою матері дитину влаштовано в сім`ю патронатного вихователя, родину взято під соціальний супровід для вирішення житлово-побутових умов. Під супроводом родина перебувала протягом шести місяців, у матері було достатньо часу для вирішення своїх проблем. За результатами матеріалів соціальної роботи з сім`єю не було досягнуто виходу з кризової ситуації. Після зняття з супроводу родина і надалі продовжувала отримувати соціальні послуги. При чергових відвідуваннях сім`ї, неодноразово було вказано матері малолітньої дитини про неналежне ставлення до своїх батьківських обов`язків. Основною проблемою даної сім`ї, є відсутність власного житла. В будинку наданому їм у тимчасове користування відсутнє місце для приготування та вживання їжі, відсутні засоби особистої гігієни, немає шафи для одягу, антисанітарні умови проживання для малолітньої дитини. 17.11.2022 року, вищевказану сім`ю знову взято під соціальний супровід, як таку, що опинилася у складних життєвих обставинах.

ОСОБА_1 в чергове надана можливість для вирішення необхідних умов щодо проживання, виховання та розвитку дитини. ОСОБА_2 на час супроводу перебуває у патронатній сім`ї.

За час перебування дитини у патронаті, ОСОБА_1 не відвідала Територіальний центр для заключення договору про соціальний супровід, складення плану соціального супроводу, який мав би виконуватися для усунення недоліків та подолання складних життєвих обставин та прикласти всіх зусиль, аби повернути сина ОСОБА_2 в сім`ю. Мати не налаштована до співпраці, до фахівця центру не з`являється, на рекомендації ФСР не реагує. Територіальний центр соціального обслуговування не вбачає підстав повернення дитини з патронатної сім`ї до біологічної матері (а.с.11).

У відповідності до характеристики на вихованця Вільшанського закладу дошкільної освіти (ясла-сад) «Колосок» загального розвитку Вільшанської селищної ради ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахований до дошкільного закладу 13.10.2021 року. Грубих відхилень у фізичному та розумовому розвитку не спостерігалося. Дитина поводилася адекватно, але намагалася усамітнюватися, слабо контактувала з педагогами та дітьми. З часу вступу до дошкільного закладу та по теперішній час дитина відвідує дошкільний заклад, інколи пропускає заняття без поважних причин та по хворобі. Станом на 14.02.2023 року ОСОБА_2 є вихованцем середньої групи № 3. Перебуваючи у групі протягом двох років, знайшов собі друзів, активно контактує з однолітками. У дитини слабо розвинене мовлення, через що виникають труднощі у спілкуванні та навчанні. Дитина має низький рівень розвитку. У неї є вади у звуковимові, слабке комунікативне мовлення, не розвинуте логічне мислення, координація рухів, дрібна моторика, розсіяна увага. Засвоює програмовий матеріал слабо. У дитини слабка пам`ять, часто забуває. Дитина забезпечена у дошкільному закладі необхідними навчальними посібниками та канцелярським приладдям. Коли дитина перебуває з мамою, до садочку приходить не завжди в охайному вигляді. Змінюється поведінка: дитина стає млявою, сонливою, неуважною. Відмовляється виконувати завдання вихователя. З однолітками часто стає агресивною, інколи б`ється. Мама завжди спілкується з вихователями, щодо поведінки та навчання ОСОБА_2 , але помітних позитивних змін у дитини не спостерігається. Під час тимчасового перебування ОСОБА_2 у патронатній сім`ї ОСОБА_4 , спостерігаються зміни у його поведінці. Дитина стає більш зібраною, уважною, впевненіше поводить себе на заняттях, стає чіткіше мовлення, тому що патронатний вихователь приділяє дитині значну увагу. Поведінка стала спокійною, врівноваженою, перестав битись з однолітками, часто хоче допомогти вихователям без прохання. До садочка приходить вчасно, одягнений по погоді та охайно (а.с.13).

Відповідно до актів обстеження умов проживання від 11.04.2022, 18.04.2022, 12.08.2022, 14.02.2023, встановлено, що житловий будинок знаходиться в незадовільному санітарному стані, продукти харчування в обмеженій кількості (а.с. 14, 15, 17, 19).

Службою у справах дітей виконавчого комітету Вільшанської селищної ради винесено письмові попередження ОСОБА_1 про те, що у разі невиконання своїх батьківських обов`язків її буде притягнуто до відповідальності згідно ст. 184 СК України (а.с.16, 18).

Згідно висновку Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина №01-21/75/1 від 07.03.2023 року, прийнято рішення вважати доцільним позбавлення ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20-22).

Мотиви, якими керується апеляційний суд та застосовані норми права

Спір виник з приводу позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 2018 року народження, з підстав тривалого часу ухилення від виконання батьківських обов`язків, а саме виховання дитини, забезпечення.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав як винятковий захід є істотним правовим наслідком як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, провадження № 61-8918сво23.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, пункти 57, 58).

Суди обов`язково враховують, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості матері/батька як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки недостатньо спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07 листопада 2023 року у справі № 601/928/22. Судова практика щодо застосування статті 164 СК України є усталеною.

Судова практика у цій категорії справ є сталою і підстави для відступлення від вказаних висновків відсутні, відмінність стосується лише фактичних обставин конкретної справи й доказування.

У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, суд задовольняючи вимоги, керувався тим, що позивач надав, як виходить, переконливі докази свідомого невиконання відповідачкою батьківських обов`язків, як акцентував у висновку суд «злісного невиконання» відповідачкою батьківських обов`язків.

Колегія суддів звертає увагу, що з огляду на приписи пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли батьки свідомо та умисно не здійснюють батьківських прав та ухиляються від їх виконання.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу при доведеності винної поведінки батьків, яка суперечить інтересам дитини, і неможливості зміни такої поведінки. Позбавлення батьківських прав позбавляє батька/матір спільного родинного життя з дитиною та не відповідає меті їх возз`єднання.

Реалізація взаємного спілкування між матір`ю і дитиною становить засадову складову сімейного життя у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Савіни проти України», рішення від 18 грудня 2008 року, заява N 39948/06, ЄСПЛ зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (пункт 49).

У постанові від 04 квітня 2024 року у справі № 553/449/20, провадження № 61-2701св24, Верховний Суд вказав, що «…сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини».

Апеляційний суд, за наслідками перевірки підстав та доказів позову, не встановив свідомого, «злісного» (як визначився суд першої інстанції) ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, абсолютної байдужості до дитини (з урахуванням наполегливих заперечень проти позбавлення батьківських прав та активних дій для відновлення та розвитку стосунків із сином, що свідчить факт оскарження судового рішення, трьох наполегливих звернень до суду першої інстанції про перегляд заочного рішення, можливості реалізувати оскарження), фактів заподіяння шкоди дитині, або того, що матір становила загрозу для здоров`я та розвитку сина.

Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22, провадження № 61-13923св23).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу і залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Тлумачення частини шостої статі 19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20, на яку посилається заявниця.

Вільшанською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області у висновку №01-21/75/1 від 07.03.2023 року вирішено про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказано, що ОСОБА_1 не створила умов для постійного перебування та повернення сина в родину, який неодноразово проживав в сім`ї патронатного вихователя протягом 2020 -2023 року. Зазначено, що відповідачка не налаштована на співпрацю, до відділення соціальної роботи Територіального центру соціального обслуговування Вільшанської селищної ради не з`являється, на рекомендації фахівців із соціальної роботи не реагує. Родину ОСОБА_1 знято з соціального супроводу за наказом директора Територіального центру соціального обслуговування. З відповідачкою постійно проводилася соціальна робота для мінімізації складних життєвих обставин, на поліпшення соціально-побутових умов, ведення здорового способу життя та підвищення батьківського потенціалу, але відчутного результату не настало.

Згідно ч. 4 ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно наказу Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Вільшанської селищної ради «Про ОСОБА_1 » №13 від 23.02.2023 року, знято з соціального супроводу родину ОСОБА_1 з негативним результатом, таким чином установа звільнила себе від дискреційних повноважень, подальшого супроводу (а.с.12).

Колегією суддів, за наслідком перевірки доводів скарги, не встановлено обставин, які б однозначно свідчили про те, що відповідачка не бажає чи об`єктивно не взмозі виховувати сина чи самоусувається від виконання своїх обов`язків відносно сина, тим більше «злісно» ухиляється як виснував місцевий суд. На перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. В таких правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної обставини без формального та уніфікованого підходу.

Докази, пояснення позивача переважно зводяться до побутових умов, в яких проживала дитина, з якими повністю погодився суд. Також вказувалося про те, що матір не піклуються про фізичний розвиток дитини, її навчання, підготовку, не забезпечує необхідного харчування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таких доказів суду не надано, а відтак і не встановлена винна поведінка відповідачки. Позбавлення батьківських прав, в чергове наголошується, є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для матері, так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Враховуючи усталену судову практику у спірних правовідносинах та те, що матір має інтерес до своєї дитини та з огляду не доведення позивачем навмисного ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків, її винної поведінки, відсутність загрози життю та безпеки хлопчика, доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок, знайшли своє підтвердження. Відсутні підстави, передбачені пунктом другим частиною першою статті 164 СК України, для застосування до ОСОБА_1 такого крайнього заходу, як позбавлення її батьківських прав.

Встановивши фактичні обставини у справі, суд неправильно застосував норми матеріального права та не врахував висновки ЄСПЛ та Верховного Суду, а відтак ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам Закону.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2023 року - скасувати.

У задоволенні позову виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

С.М. Єгорова