Справа № 243/3486/21
Провадження № 2/243/27/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун Віталій Валерійович про визнання заповіту та спадкового договору недійсними,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою звернувсяОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. про визнання заповіту та спадкового договору недійсними.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та заповіту не залишив. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, до складу якої увійшло: житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль NISSAN X-TRAIL, рік випуску 2006, об`єм двигуна 1998 см. куб, зареєстрований 20.11.2013; мопед KAUNI 2007 року випуску; причеп ХТ 81024, шасі НОМЕР_1 , рік випуску 1992, зареєстрований 07.10.1992. Вказане майно зареєстровано на ім`я батька позивача. Спадкоємцями після смерті батька позивача є мати позивача ОСОБА_4 , бабуся позивача ОСОБА_5 та позивач, як єдиний син ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Бабуся проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті бабусі позивача відкрилася спадщина, до складу якої увійшло: 1/3 частка житлового будинку та 1/3 частка земельної ділянки, що

розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/6 частка автомобіля NISSAN X-TRAIL, рік випуску 2006, об`єм двигуна 1998 см. куб, зареєстрований 20.11.2013; 1/6 частка мопеда KAUNI 2007 року випуску; 1/6 частка причепа ХТ 81024, шасі 532678, рік випуску 1992, зареєстрований 07.10.1992.

Після смерті батька позивача відповідачка ОСОБА_2 діяла від імені бабусі позивача та намагалася в судовому порядку позбавити позивача спадщини. Судовий процес тривав з 2020 року та був припинений після смерті бабусі за клопотанням відповідачки. Також, в провадженні суду перебувають ще дві справи за позовами ОСОБА_2 про визнання факту спільного проживання з батьком позивача та позов до матері позивача ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, шляхом надання вільного та постійного доступу з передачею ключів від воріт і дверей будинку, внесенням змін до договору охорони, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позивач вказав, що за життя у нього були добрі відносини з його бабусею, з раннього дитинства він постійно був поруч з нею, та коли ходив до школи, то часто залишався в бабусі ночувати. Після закінчення школи позивач навчався в м. Харкові, однак з бабусею у нього залишалися дружні відносини та 10.10.2014 бабуся надала позивачу довіреність на зняття грошей з її рахунків.

В березні 2014 року позивач та його мати виїхали до м. Ялта, оскільки мати захворіла та потребувала на операції. Необхідну безкоштовну операцію могли провести саме у м. Ялта, а тому виїзд позивача з матір`ю було узгоджено з його батьком, оскільки грошей на проведення дорогої операції на території України в них не було. Батько постійно з ними спілкувався під час знаходження позивача та матері в м. Ялта, кілька разів на рік приїзджав до них, та останній раз був влітку 2018 року. В 2019 року батько повідомив, що через роботу та хворобу (високий тиск та запаморочення) приїхати не може.

В подальшому батько поселив як квартирантів сім`ю переселенців з непідконтрольної території України, відповідачку та її доньку в будинку АДРЕСА_1 .

Через воєнні дії на території Донецької області позивач не міг виїхати до м. Слов`янськ щоб побачитися з бабусею. В телефонних розмовах з бабусею позивач став помічати її неадекватну поведінку, бабуся не впізнавала його як онука, говорила, що її хочуть отруюти родичі. На питання позивача його батько повідомив, що бабуся психічно хвора, та він возив бабусю кілька разів до лікаря-психіатра, який призначав ліки бабусі та батько давав їй. В грудні 2014 року батько позивача особисто писав заяву на ім`я головного лікаря КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» та просив оглянути та вжити заходів до ОСОБА_5 , пояснював, що бабуся заговорюється, почастішили провали в пам`яті, часто втрачається на вулиці, перестає впізнавати рідних і близьких, придумує якісь події яких не було і в них вірить, йде з дому і повертається через кілька днів, приводить до хати чужих людей та розповідає, що це гуртожиток, з`явилася схильність до суїциду, стала роздавати своє майно або викидати його з балкону і говорити, що її обікрали. В цей час батько сказав позивачу, що стан бабусі погіршився після пережитого стресу у зв`язку з бойовими діями на території міста та області.

В січні 2015 року батьки позивача знову зверталися до головного лікаря КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» з аналогічної заявою, оскільки в бабусі була суїцидна схильність, агресія по відношенню до рідних, думки маревного характеру, уявні думки про крадіжку грошей.

Після смерті батька позивач намагався зв`язатися з бабусею через своїх друзів, передавав телефон для відеозв`язку з нею, однак відповідачка ОСОБА_2 тримала бабусю під замком та нікого з рідних до неї не пускала. Мати позивача приїзджала після смерті батька до міста та хотіла забрати бабусю до АР Крим, де б вона проживала з родиною позивача, оскільки він через карантин не міг виїхати.

Відповідачка навмисно утримувала бабусю, оскільки 08.01.2020 оформила спадковий договір і після смерті бабусі належне їй майно переходить до ОСОБА_2 . Також, 05.11.2020 бабуся склала заповіт, щодо її майна, яке після її смерті заповідала ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 знала про психічний стан бабусі позивача ОСОБА_5 і навмисне з метою отримання житла проживала в квартирі з бабусею, жила за рахунок її пенсії, яка становить 9370,00 грн. Як переселенка не платила за винаймання житла, тобто використовувала вигоду для себе, намагалася обманним шляхом позбавити позивача, як єдиного онука, спадщини, шляхом подачі позова від імені бабусі про усунення права від спадкування.

Також відповідачка вкрала все майно, яке було в житловому будинку АДРЕСА_1 належному батькам позивача. У зв`язку з чим, 13.11.2020 мати позивача звернулась до Слов`янського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області з відповідною заявою, відомості за якою були внесені 14.11.2020 до ЄРДР за № 000722, правова кваліфікація ч.1 ст. 185 КК України.

Позивач вважає, що спадковий договір від 08.01.2020 та заповіт від 05.11.2020 є недісними, оскільки на момент їх підписання бабуся в силу свого стану здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а відповідачка знаючи про це скористалася цим.

У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати недійсними спадковий договір, укладений 08.01.2020 між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та заповіт від 05.11.2020, що посвідчені приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Клочкова О.М., що діє на підставі договору про надання юридичних /адвокатських/ послуг № 36 від 09.09.2020 та ордера серія ДН № 097215 від 09.09.2020 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Від позивача до суду надійшла заява про розглдя справи за його відсутності за участі його представника адвоката Клочкової О.М.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Гудко Я.Ю., що діє на підставі ордера серія ДН № 126011 від 26.05.2021 приймали участь в судових засіданнях призначених на 05.08.2021 на 14-00 годину та 13.09.2021 на 13-00 годину. В судовому засіданні, яке відбулося 05.08.2021 о 14-00 годині відповідачка та її представник надали суду пояснення по справі, викладені аналогічним у відзиві на позовну заяву, та просили суд відмовити в задволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні призначеному на 14.06.2024 на 08-30 годину відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Гудко Я.Ю., будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали, про причини неявки суду не повідомили.

Також, суд звертає увагу, що ухвалою суду від 05.02.2024 в задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Гудко Яни Юріївни про відкладення розгляду цивільної справи до закінчення воєнного стану в Україні було відмовлено.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що право особи, щодо якої розглядається справа в суді, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16.

Таким чином, суд вважає необхідним зазначити, що судом вживалися всі можливі заходи стосовно повідомлення про дату, час та спосіб розгляду справи відповідачки ОСОБА_2 та її представника - адвоката Гудко Я.Ю., які в свою чергу, в попередніх судових засіданнях надали свої поянення з приводу заявлених позовних вимог позивача, а тому з огляду на викладене вище, суд вважає можливим справу розглянути за відсутності відповідачки та її представника та за наявними матеріалами.

Також, відповідачкою ОСОБА_2 до суду було надано відзив на позовну заяву в якому остання вказала, що позовні вимоги не визнає з наступних підстав.

З 2002 року ОСОБА_3 , який є батьком позивача припинив сумісне проживання з ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача.

З серпня 2014 року відповідачка проживала однією родиною та вела спільне господарство з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.07.2015, справа № 243/5923/15-ц шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано за позовом ОСОБА_3 .

28 жовтня 2014 року було укладено спадковий договір між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , зареєстрований в реєстрі за № 3190 та засвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченком А.В.

В 2014 році позивач виїхав до м. Ялта та до теперішнього часу до м. Слов`янськ не повертався.

Позивач з 2014 року через незрозумілі причини зовсім не хотів спілкуватися зі своїм батьком ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_5 , хоча батько та бабуся позивача хотіли з ним дружніх відносин. Батько позивача постійно намагався відновити з позивачем стосунки, дзвонив йому та писав, а від позивача отримував нецензурні смс-повідомлення, від яких батьку та бабусі становилось погано.

Батько позивача ОСОБА_3 з метою примирення з позивачем їздив до нього до м. Симферополь, але позивач прогнав його та образив.

З 2014 року позивач жодного разу не відвідав, не дзвонив бабусі та не дізнався про стан її здоров`я, а тому ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про розірвання спадкового договору та рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07.04.2015, справа № 243/2837/15-ц даний спадковий договір було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Позивач на похорони батька не приїхав та навіть жодного разу не подзвонив бабусі, хоча остання мала свій власний мобільний телефон, який носила постійно з собою та чекала дзвінка від свого рідного онука - позивача по справі. Телефон померлого сина теж був поруч з бабусею позивача, оскільки вона мала надію, що онук може подзвонити і на цей номер телефону. Однак, ані жодного дзвінка, ані жодного смс не отримала.

В 2020 році мати позивача ОСОБА_4 позбавила ОСОБА_5 права користування своїм нерухомим майном, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 вимушена була звернутися до поліції з заявою, що її родичі з АР Крим до будинку АДРЕСА_1 , яким вона володіє як спадкоємець не пускають.

Мати позивача ОСОБА_4 зверталась до поліції з заявою, що відповідачка не надає доступ до ОСОБА_5 , але ж остання жила в своїй квартирі з відкритими вікнами та балконом, нажаль на вулицю бабуся позивача не виходила, оскільки їй було важко ходити по сходах, однак постійно виходила на балкон, милувалася квітами, які на балконі насадила для неї відповідачка.

Посилання позивача, що його бабуся знаходилась в неадекватному стані та мала проблеми з психікою не відповідають дійсності. ОСОБА_5 була завжди в адекватному стані, мала подруг з якими постійно спілкувалась та зустрічалась. Бабуся мала високий тиск, та коли почувалася погано, то відповідачка постійно викликала сімейного лікаря ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 надала відповідачці довіреність на представлення її інтересів, яка була посвідчена нотаріусом, та в якій зазначено, що дієздатність ОСОБА_5 перевірена.

Відповідачка постійно проживала з ОСОБА_5 однією родиною, вела з нею спільне господарство та постійно піклувалась за її стан здоров`я. Позивач та його мати не піклувалися про бабусю та навіть жодного разу не подзвонили.

ОСОБА_5 повністю довіряла відповідачці, а тому усвідомлено уклала спадковий договір та залишила заповіт.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла та її поховання повністю займалась відповідачка, а позивач навіть не приїхав на похорони своєї бабусі та з її похованням не допомагав.

У зв`язку з чим, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, та будь-яких заяв та пояснень з приводу заявлених вимог до суду не надав.

Допитана в судовому засіданні 05.08.2021 в якості свідка зі сторони відповідачки ОСОБА_7 , суду пояснила, що позивача вона особисто не знає, бачила його коли він був малим. Відповідачку знає з 2014 року, коли вона приїхала у місто, а також вони разом працюють. Відповідачка ОСОБА_2 є невісткою ОСОБА_5 , яка в свою чергу є двоюрідною сестрою батька свідка. ОСОБА_5 знає з дитинства. Також знала покійного сина ОСОБА_5 ОСОБА_3 , оскільки навчалася з ним в одній школі. Свідку відомо, що ОСОБА_5 до своєї смерті була повністю адекватна, померла в квітні 2021 року. Останній раз із ОСОБА_5 спілкувалися після Нового року в 2021 році по телефону. Вона зателефонувала ОСОБА_5 , яка самостійно підняла слухавку, спілкувалися приблизно 10-15 хвилин про здоров`я, святкування свят, на її питання остання відповідала нормально, чітко. Останній раз ОСОБА_5 бачила на похоронах її сина ОСОБА_3 в кінці грудні 2019 року, вона також була адекватна, пересувалася самостійно. До похорон сина також бачилися з ОСОБА_5 на вулиці, розмовляли про здоров`я її сина та під час зутрічей ОСОБА_5 була цілком здоровою. Після смерті сина ОСОБА_3 у ОСОБА_5 був дуже пригнічений стан, також вона дуже переживала з приводу того, що не бачилася зі своїм онуком, позивачем по справі, оскільки він зі своєю матір`ю виїхав до АР Крим ще в 2014 році та з того часу не приїжджав. Свідку невідомо чи спілкувалась ОСОБА_5 зі своїм онуком, однак скаржилася, що хотіла б поспілкуватися з ним. Чи були якісь хронічні захворювання у ОСОБА_5 їй невідомо, ніяких скарг на здоров`я в останньої не було. Під час спілкування свідка з ОСОБА_5 , остання була в повній мірі адекватною, здоровою людиною, та ніяких сумнівів, щодо психічного захворювання в неї у свідка не виникало. ОСОБА_5 відповідачці ОСОБА_2 довіряла повністю та жодного разу на неї не скаржилася. ОСОБА_2 для ОСОБА_5 залишилася єдиною близькою людною після смерті сина ОСОБА_3 . Чи допомагав з похованням бабусі позивач їй невідомо.

Допитана в судовому засіданні 13.09.2021 в якості свідка зі сторони відповідачки ОСОБА_8 суду пояснила, що з ОСОБА_5 вона дружила протягом 50 років. Позивача знає з його дитинства, це онук ОСОБА_5 . Відповідачку ОСОБА_2 також знає, вона є дружиною сина ОСОБА_5 ОСОБА_3 . ОСОБА_5 виховувала свого онука, оскільки його матір залишила родину та поїхала до АР Крим. ОСОБА_5 була адекватною особою. Онук ОСОБА_5 з її слів не телефонував їй з 2014 року як поїхав до АР Крим, іноді спілкувався зі своїм батьком через застосунок Скайп. Син ОСОБА_5 ОСОБА_3 розірвав шлюб зі своєю дружиною, оскільки вона його покинула та з 2014 року жив з ОСОБА_2 в цивільному шлюбі. З приводу будь-якого психічного захворювання у ОСОБА_5 їй нічого невідомо. До ОСОБА_2 ОСОБА_5 відносилася добре, казала, що вона про неї дбає та піклується. ОСОБА_2 також добре відносилася до ОСОБА_5 та до останніх днів життя ОСОБА_5 піклувалася про неї. Свідок також вказала, що спілкувалася з ОСОБА_5 по телефону у вихідні дні, оскільки коли з кінця літа 2020 року ОСОБА_5 почувала себе погано, то слухавку брала ОСОБА_2 та передавала ОСОБА_5 . Після смерті сина ОСОБА_5 ОСОБА_3 , її онук позивач по справі, жодного разу не зателефонував бабусі.

Допитана в судовому засіданні 13.09.2021 в якості свідка зі сторони відповідачки ОСОБА_9 суду пояснила, що позивача по справі вона особисто не знає та ніколи не бачила, знає його тільки зі слів ОСОБА_5 , з якою познайомилася весною 2020 року. Відповідачку ОСОБА_2 знає з 2017 року, а в одному кабінеті з нею працює з 2019 року. ОСОБА_5 була доброю та адекватною людиною. Познайомилися вони з ОСОБА_5 вдома у останньої, коли приходила в гості до ОСОБА_2 , яка проживала разом з ОСОБА_5 . ОСОБА_5 сиділа разом з ними за столом, пила чай, розмовляла, цікавилась справами на роботі. Одного разу ОСОБА_5 поскаржилася на онука, що він їй не телефонує, та дуже погано повівся зі своїм батьком сином ОСОБА_5 , у зв`язку з чим син себе погано почував, в нього були проблеми зі здоров`ям та він помер. Свідок разом з ОСОБА_2 , висадили для ОСОБА_5 квіти на балконі в квартирі останньої, оскільки в силу свого віку ОСОБА_5 останній час на вулицю не виходила. Навіть коли ОСОБА_5 не передвигалася, то була адекватна, цікавилась справами, слухала телевізор, впізнавала свідка, коли та приходила до них, оскільки часто допомагала ОСОБА_2 по домашнім справам. До ОСОБА_2 ОСОБА_5 відносилась добре, дуже її любила, раділа коли ОСОБА_2 приходила з роботи. ОСОБА_5 казала, що хоче, щоб її майно залишилося ОСОБА_2 , оскільки вона за нею доглядала. Свідок також вказала, що була присутня при оформленні довіреності ОСОБА_5 на ОСОБА_2 , щодо отримання її частки спадщини після смерті її сина ОСОБА_3 . Останній раз бачила ОСОБА_5 в березні 2021 року, однак вона вже була слабка.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Гудко Я.Ю., в судовому засіданні 13.09.2021 вказала, що стосовно допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були заявлені стороною відповідачки також для підтвердження заперечень щодо заявлених позовних вимог, які є сусідами померлої ОСОБА_5 , являються особами похилого віку та за станом свого здоров`я не можуть бути присутніми в судовому засіданні, а тому сторона відповідача відмовилася від подальшого виклику та допиту вказаних свідків.

З огляду на викладене, та враховуючи думку учасників справи, які не заперечували проти відмови представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Гудко Я.Ю., щодо виклику та допиту заявлених відповідачкою свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , суд вважає можливим виключити з обсягу дослідження доказів проведення допиту вказаних свідків.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 .

Батьками батька позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого 22 січня 2020 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Часів Яр Бахмутського району, Донецької області, в Україні помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилась спадщина, яка складається з: житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами, що відносяться до нього, що розташовані по АДРЕСА_1 ; автомобіля марки NISSAN X-TRAIL, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_7 , колір чорний, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 ; причіпа марки ХТ 81024, 1992 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір зелений, державний номерний знак НОМЕР_9 ; мопеда марки KANUNI 50QT, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_10 , колір червоний, державний реєстраційний номер НОМЕР_11 .

Спадкоємцями після смерті батька позивача - ОСОБА_3 в рівних частках є його дружина ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 та син позивач по справі ОСОБА_1 , що також підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом посвідченими приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. 05.11.2020 та зареєстрованого в реєстрі за № 5287, 05.11.2020 та зареєстрованого в реєстрі за № 5288, 10.02.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 604, свідоцтвом про право власності посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. 06.11.2020 та зареєстрованого в реєстрі за № 5309.

13 листопада 2020 року мати позивача ОСОБА_4 звернулась до Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області з заявою щодо порушення кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 , за ст. 185 КК України зприводу крадіжки з будинку заявниці меблів, особистих речей та загального користування, а також просила оголосити в розшук автомобіль марки NISSAN X-TRAIL, 2006 року випуску.

Згідно листа Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 02.12.2020 № Л-42/601/01-2020 ОСОБА_4 повідомлено, що згідно її звернення від 13.04.2020, відділом поліції 14.11.2020 було внесено відомості до ЄРДР за № 0000722 за ч.1 ст. 185 КК України, та в даному кримінальному провадженні заявниця визнана потерпілою. На теперішній час досудовим розсліуванням встановлюються всі обставини даної події, очевидці та свідки, яким може бути відомо про обставини викладені у кримінальному провадженні та встановлюється місцезнаходження викраденого майна.

Згідно листа КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» від 17.03.2021 долученого позивачем до позовної заяви слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 25.05.2015 була привезена сином в ДВ ОКПЛ м. Слов`янськ, погодилась на бесіду з лікарем-психіатром, була оглянута, виставлення діагнозу: «Органічний маячний розлад», надані рекомендації.

23 травня 2018 року на прийом доставлена сином на його машині, оглянута лікарем та виставлений діагноз: «Органічний розлад особистості з помірно вираженими когнітивними порушеннями, маячними включеннями», надані рекомендації, рекомендовано звернення в міру необхідності, надалі від додаткової допомоги відмовилась.

Також в амбулаторній картці № 56/2015 є 2 заяви: від 08.12.2014 на ім`я головного лікаря ОКПЛ м. Слов`янськ від гр. ОСОБА_3 з проханням освідоцтва та прийняти міри медичного характеру до його матері ОСОБА_5 , 1937 року народження; та від 16.01.2015 на ім`я головного лікаря ОКПЛ м. Слов`янськ від гр. ОСОБА_13 з проханням прийняти міри медичного характеру до її свекрухи ОСОБА_5 , 1937 року народження. Надалі ОСОБА_5 за психіатричною допомогою в ДВ ОКПЛ м. Слов`янськ не зверталась.

Вказані обставини також підтверджуються самою медичною картою амбулаторного хворого ОСОБА_5 № 56/2015, яка була витребувана судом.

Згідно медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 , яку також було витребувано судом слідує, що остання тривалий час пербувала під наглядом в амбулаторії № 8 з 2005 року по 02.04.2021 у сімейного лікаря з діагнозом церебросклероз І-ІІ ст.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_12 виданого 05 квітня 2021 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Слов`янськ, Донецької області, в Україні померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За життя бабуся позивача склала заповіт від 08.01.2020, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В., зареєстрований в реєстрі за № 48, згідно якого ОСОБА_5 все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося, та з чого б не складалося, і взагалі, все те, на що вона за законом матиме право заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Крім того, 08.01.2020, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений спадковий договір посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 472.

З пункту 1 вказаного спадкового договору слідує, що ОСОБА_5 (відчужувач) передає після своєї смерті у власність ОСОБА_2 ,(набувач) належну їй у власність квартиру АДРЕСА_3 .

В пункті 2 спадкового договору зазначено, що квартира належить відчужувачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Слов`янської міської ради народних депутатів 04.05.1993, згідно розпорядження від 06.04.1993 за №424-о, зареєстрованого у Слов`янському бюро технічної інвентаризації 27.05.1993 в реєстрову книгу за № 289/11 та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області Ром В.І. 28.10.2014, номер запису про право власності 7481851, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 41.

В пункті 4 спадкового договору ринкова вартість відчужуваної квартири складає 167400,00 грн., згідно звіту з незалежної оцінки майна, реєстраційний номер в базі звітів: ИПАФМЛ723578, вижданого суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ПерепелицяМ.О. 08.01.2020.

Відповідно до п.8 спадкового договору за згодою сторін на набувача майна покладаються обов`язки повністю утримувати ОСОБА_5 , забезпечуючи її харчуванням, ліками, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберігати в її безоплатному користуванні відчужувану квартиру.

У пункті 11 спадкового договору сторони підтвердили, що цей договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладений ними у відповідності зі справжнею їх волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для них умовах і не є результатом впливом тяжких обставин.

Сторонам договору було роз`яснено зміст статей 1302 - 1308 ЦК України, статтей 60-65 Сімейного кодексу України, п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 за № 572 зі змінами від 24.01.2006 за № 45 та зі змінами від 14.01.2009 за № 5, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. ст. 172, 174 Податкового кодексу України.

Вказаний заповіт, спадковий договір та документи на підтаві яких вони були посвідчені нотаріусом, були надані суду на підставі ухвали судді від 14.05.2021 за клопотанням позивача приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В.

Також, під час розгляду справи представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Клочковою О.М. до суду було надано довіреність від 29.10.2014, посвідчена приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченком А.В. та зареєстрована в реєстрі за № 3200, згідно якої ОСОБА_5 цією довіреністю уповноважила ОСОБА_1 бути її представником та представляти її інтереси в ПАТ «Дельта Банк», а також в інших фінансових та банківських установах відповідно до змісту цієї довіреності; виписки з Пенсійного фонду щодо нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_5 за період з жовтня 2010 року по квітень 2021 року; копія заяви ОСОБА_1 посвідчена ОСОБА_14 , тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса Краснодарського нотаріального округа Ткаченко М.В. від 06.05.2021 та зареєстрована в реєстрі за № 23/222-н/23-2021-1-830 про прийняття спадщини після смерті його бабусі ОСОБА_5 , копія довіреності від 06.05.2021 посвідчена ОСОБА_14 , тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса Краснодарського нотаріального округа Ткаченко М.В. та зареєстрована в реєстрі за № 23/222-н/23-2021-1-831 згідно якої ОСОБА_1 цією довіреністю уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_15 керувати та розпоряджатися всим його майном, що знаходиться на території України.

Відповідачкою ОСОБА_2 на обгрунтування своїх заперечень викладених у відзиві на позовну заяву надані наступні докази:

-копія рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09.04.2015, згідно якого спадковий договір, укладений 28.10.2014 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , зареєстрований в реєстрі за № 3190 та засвідченийприватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А.В., розірвано. Вказане рішення суду набуло законної сили 20.04.2015, про що свідчить відповідна відмітка;

-копія позовної заяви ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу від 24.06.2015 та копія судової повістки про виклик до суду ОСОБА_4 ;

-копія рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.07.2015, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені та шлюб між ним та ОСОБА_4 розірвано. Вказане рішення суду набуло законної сили 07.08.2015, про що свідчить відповідна відмітка;

-копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ;

-копія квитанції від 30.12.2019 видана Салоном ритуальних послуг, з якої слідує, що ОСОБА_2 були сплачені грошові кошти в сумі 10380,00 грн. за витрати на поховання;

-копія довіреності від 08.01.2020, посвідчена приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В. та зареєстрована в реєстрі за № 49, згідно якої ОСОБА_5 цією довіреністю уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси в банківських установах та державних органах відповідно до змісту цієї довіреності;

-копія довіреності від 13.05.2020, посвідчена приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко В.М. та зареєстрована в реєстрі за №-1593, згідно якої ОСОБА_5 цією довіреністю уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси в судових органах України, в прокуратурі, органах Міністерства внутрішніх справ, та інших установах;

-копія спадкового договору від 08.01.2020, укладного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 472;

-копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58943204 від 08.01.2020;

-копія акту про фактичне проживання № 18 від 24.01.2020 наданого керівником комітету мікрорайону Центр-1, з якого слідує, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено сусідами;

-копія талону-повідомлення Єдиного обліку № 1055 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.01.2021 з якого слідує, що 11.01.2021 о 12-58 годині надійшло повідомлення по телефону до РУ про те, що 11.01.2021 о 12-26 годині заявниця ОСОБА_5 повідомила про те, що її родичі не пускають її до будинку АДРЕСА_1 , яким вона володіє як спадкоємець;

-копія акту ПП «Навигатор», який складений зі слів сусідів та з якого слідує, що ОСОБА_1 з жовтня 2014 року свою бабусю ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не відвідує, медикаментами та лікарськими препаратами, а також продуктами харчування не забезпечує. По господарству не допомагає. На момент обстеження квартири в ній знаходилася громадянка ОСОБА_5 , її син громадянин ОСОБА_3 , який зі слів ОСОБА_5 забезпечує її лікарськими препаратами, прождуктами харчування, та допомагає по господарству;

-копія заяви ОСОБА_5 на ім`я начальника поліції, без дати, з якої слідує, що остання просить притягнути до кримінальної відповідальності її невістку ОСОБА_4 , яка в жовтні 2014 році знаходячись в гостях у заявниці здійснила крадіжку 20000 доларів США, кришталю, срібних та мельхіорових столових наборів;

-копія довіреності від 09.02.2021 посвідчена приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В. та зареєстрована в реєстрі за № 590, 591, згідно якої ОСОБА_5 цією довіреністю уповноважила ОСОБА_2 вести справу по оформленню її спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ;

-лікарське свідоцтво про смерть № 289 від 03.04.2021 та копія довідки про причину смерті (до форми №106/о № 289) від 03.04.2021 з яких слідує, що причиною смерті ОСОБА_5 є атеросклеротична хвороба серця з гіпертонією, які були надані ОСОБА_2 ;

-копія квитанції від 03.04.2021 видана Салоном ритуальних послуг, з якої слідує, що ОСОБА_2 були сплачені грошові кошти в сумі 6770,00 грн. за витрати на поховання;

-копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_5 , з якої слідує, що остання знаходилась на обліку в амбулаторії № 8 з 2005 року по 02.04.2021 у сімейного лікаря з діагнозом ішемічна хвороба серця, склероз з гіпертензією. Відхилень розумової діяльності у хворої помічено не було;

-скріншоти переписки батька позивача ОСОБА_3 з позивачем ОСОБА_1 ;

-диск з відеозаписами та аудіозаписами, які були зроблені за життя ОСОБА_5 , та яка вказала, що знаходиться при здоровому глузді та твердої пам`яті, все розуміє та висловила своє волевиявлення з приводу належного їй майна, що після свої смерті бажає його залишити ОСОБА_2 , яка здійснює повний нагляд за нею та піклується. Також, бажає, щою її заповіт складений нею за життя не оскаржувався та не був визнаний недійсним, оскільки право на її майно має тільки ОСОБА_2 . Онук ОСОБА_5 ОСОБА_16 жодного разу не телефонував та не приїжджав до неї, не приймав участі ані в її житті, ані в житті свого батька, сина ОСОБА_5 Звертається до свого онука ОСОБА_1 , та зазначає, що онуком його не вважає, оскільки він образив свого батька її сина, побив його, в зв`язку з чим батько захворів та помер. Вказує, що ОСОБА_17 ніякого ані відношення, ані права на її спадщину немає;

-копія рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2022, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , з 01.08.2014 по день смерті останнього, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане рішення суду набуло законної сили 01.03.2022, про що свідчить відповідна відмітка.

Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування (ч.ч. 1 та 2 ст. 1235 ЦК України).

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.ч. 1 та 2 ст. 1236 ЦК України).

Загальні вимоги до форми заповіту визначені статтею 1247 ЦК України, відповідно до якої, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Приписами статті 1302 ЦК України встановлено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Сторонами у спадковому договорі є відчужувач та набувач. Відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа (ст. 1303 ЦК України).

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом міністрів України (стаття 1304 ЦК України).

Згідно зі ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або цк припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Отже, підставою для визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК україни може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад

здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла

керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в

момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що

особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати

ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну

судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»

правила статті 225 ЦК поширюються на ті

випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у

момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли

вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла

керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння

тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення

правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК

зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за

клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину

недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку

судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до

статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними

заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК

суд відповідно до статті 145 ЦПК за

клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити

посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої

експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення

правочину.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно положень ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України, передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В статті 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 та 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями зазначених вище процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства, обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року у справі №2-879/13 (провадження №61-10802св18) зазначено, що «сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом».

Враховуючи наведене вище, суд доходить до переконання, що стороною позивача не подано доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України та не доведено аргументи недійсності правочинів саме те, що ОСОБА_5 не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, відсутності волі померлої на вчинення оспорюваних правочинів.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що ухвалою суду від 06.12.2021 судом за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клочкової О.М. по даній цивільній справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Слов`янського відділення судово-психіатричних експертиз при КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарні м. Слов`янськ» (84115, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Нарвська, 16).

Позивачем ОСОБА_1 30.12.2021 було сплачено рахунок за проведення даної експертизи на поточний рахунок у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарні м. Слов`янськ».

Ухвалою судді від 09.02.2022 було поновлено провадження по цивільній справі, оскільки 27.01.2022 на адресу суду надійшло клопотання від СПЕ відділення при КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарні м. Слов`янськ» з проханням додати до матеріалів справи дані про спостереження під експертної у закладі соматичної мережі (поліклініка за місцем мешкання), які необхідні для проведення судової судово-психіатричної експертизи та винесення об`єктивного рішення.

У зв`язку з вирішенням вказаного клопотання Слов`янським відділенням судово-психіатричних експертиз при КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарні м. Слов`янськ» на вимогу суду були повернуті матеріали цивільної справи № 243/3486/21.

Ухвалою суду від 16.02.2022 дане клопотання експерта було задоволено, витребувано від Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов`янська» медичну карту амбулаторного (стаціонарного) хворого - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

17 листопада 2022 року від Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов`янська» на адресу суду надійшла медична карта амбулаторного (стаціонарного) хворого - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до листа КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарні м. Слов`янськ» від 22.03.2024 № 561, на теперішній час у закладі тимчасово припинена робота відділення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, відповідним закладом до якого слід надсилати ухвали у кримінальних провадженнях, щодо продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру, ухвали щодо призначення судово-психіатричної експертизи та рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у цивільних справах для подальшого їх виконання - є КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1.

З метою вирішення вищезазначеного питання, судом було повідомлено учасників справи, шляхом надіслання на електроннні адреси відповідного листа про що наступне судове засідання по цивільній справі в режимі відеоконференції.

Разом з тим, ані позивач ОСОБА_1 , ані його представник адвокат Клочкова О.М. в судовому засіданні участі не приймали, стосовно надісланого судом їм повідомлення, щодо вирішення питання про повторне направлення цивільної справи для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, згідно листа КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарні м. Слов`янськ» від 22.03.2024 № 561, суду не повідомили та будь-якого клопотання від сторони позивача не надійшло. Інших висновків експерта, складених на замовлення позивача згідно ч.1 ст. 106 ЦПК України, на підтвердження наявності психічного захворювання у ОСОБА_5 в момент складання заповіту та спадкового договору, що порушують його права, останнім до суду також не надано.

Також, покази свідків зі сторони відповідачки, що були допитані в судовому засіданні, диск з відеозаписами та аудіозаписами, які були зроблені за життя ОСОБА_5 , та інші докази надані учасниками справи, які були досліджені судом під час розгляду справи, в їх сукупності не підтверджують на момент вчинення ОСОБА_5 спірних правочинів абсолютної неспроможності останньої розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі №280/1356/16-ц (провадження № 61-18231св18), що у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Так, оскільки судом відмовлено позивачу в задоволені позову, а тому і стягнення витрат по сплаті судового збору за подання позивачем вказаного позову до суду, також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202, 203, 204, 215, 225, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1234, 1235, 1236, 1247, 1248, 1302, 1303, 1304, 1305 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун Віталій Валерійович про визнання заповіту та спадкового договору недійсними відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 24.06.2024.

Суддя І.Ю. Фалін