У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2023р. позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з 29.01.2021р. по 01.07.2023р. в сумі 32 462,75грн.

Ухвалою суду від 31.07.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за цим позовом та призначено її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні на 14.09.2023р. з повідомленням (викликом) сторін.

24.07.2023р. до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Середи Д.М., в якому відповідач позовні вимоги не визнав повністю.

12.09.2023р. до суду від представника позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якому він підтримав раніше заявлені позовні вимоги.

Розгляд справи по суті фактично розпочато в судовому засіданні 03.10.2023р.

03.11.2023р. до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_1 від 01.11.2023 про уточнення позовних вимог у частині розміру стягуваної пені, в якій п.61 первісної позовної заяви було викладено в новій редакції, за змістом якої позивачка просить стягнути з ОСОБА_4 пеню (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2021р. по 16.10.2023р. в сумі 132 916,18грн.

Ухвалою суду від 29.01.2024 в прийнятті до судового розгляду заяви позивачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_1 від 01.11.2023р. про збільшення розміру позовних вимог відмовлено.

31.01.2024 до суду через систему «Електронний суд» повторно надійшла заява представника позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог в частині розміру стягнутої пені, в якій п.61 первісної позовної заяви було викладено в новій редакції, за змістом якої позивачка просить стягнути з ОСОБА_4 пеню (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2021р. по 16.10.2023р. в сумі 132 916,18грн.

Одночасно представник позивачки ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на подання зазначеної заяви, обґрунтовуючи це тим, що при зверненні до суду позивачка керувалась розрахунком заборгованості по аліментам, який пізніше, після початку розгляду справи по суті, було визнано помилковим самим державним виконавцем. Крім того, до початку розгляду справи по суті позивачем було заявлено клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження, яке було спочатку судом відхилено, а потім задоволено з власної ініціативи. Тому про помилку державного виконавця стороні позивача стало би відомо раніше. Також позивачка та її представник мають обмежені можливості для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, оскільки позивачка 01.02.2023 народила дитину, представник мешкає в м.Нікополь, має 3 групу інвалідності, в Україні дії воєнний стан, що створює йому додаткові труднощі в організації роботи та є поважними причинами для поновлення процесуального строку на подання заяви про збільшення обсягу позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав вказане клопотання, просить його задовольнити.

Представник відповідача адвокат Середа Д.М. проти клопотання заперечив, пославшись на те, що на цій стадії судового розгляду позивачка не може збільшувати розмір позовних вимог, обставини, на які посилається представник позивачки, не є поважними причинами для поновлення пропущеного строку.

Вислухавши думку учасників справи, суд приходить до такого.

Згідно з ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ч.1 ст.120 ЦПК України).

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч.1,3 ст.182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Згідно з ст.222 ЦПК України під час розгляду справи головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Проаналізувавши вищевикладені норми чинного законодавства, оцінивши доводи сторін, суд вважає клопотання представника позивачки ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а заяву про збільшення розміру позовних вимог такою, що підлягає залишенню без розгляду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» (від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).

Відповідним обмеженням права доступу до суду є інститут процесуальних строків.

Значення процесуальних строків полягає в тому, що вони забезпечують стабільність і визначеність цивільних процесуальних правовідносин, є процесуальними засобами впливу на поведінку учасників справи з метою не допустити зловживання їх процесуальними правами та сприяти дотриманню балансу між процесуальними правами усіх учасників процесу.

Учасники справи повинні добросовісно здійснювати свої процесуальні права та зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права приймати до свого розгляду заяви, що подані учасниками справи з порушенням встановлених законом чи судом строків.

За змістом п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, після початку розгляду справи по суті учасники справи мають право подати заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, лише у випадку, якщо вони не були заявлені з поважних причин. У випадку відсутності таких, суд залишає такі заяви та клопотання без розгляду.

Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення процесуальних строків, такі підстави.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В даній справі позивачка ОСОБА_3 28.07.2023 звернулась з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 29.01.2021р. по 01.07.2023р. в сумі 32 462,75грн., додавши розрахунки заборгованості по аліментам, якими обґрунтовувала розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, визначаючи його за принципом «не більше 100% заборгованості», що у різні часи існувала по аліментному зобов`язанню.

Позовну заяву було прийнято до судового розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 14.09.2023.

24.08.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому повністю не визнав позовні вимоги, пославшись на відсутність заборгованості, невірність розрахунку заборгованості по аліментам та відповідно неустойки (пені).

У відповіді на відзив на позовну заяву, яка надійшла 12.09.2023, позивачка вказала на недоведеність доводів відповідача, наголосила на тому, що розрахунок пені по аліментам у повній мірі є тотожним розрахункам боргу по аліментам, що складені державним виконавцем і неправильність яких відповідачем в установленому законом порядку не оскаржена.

Призначене на 14.09.2023 судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивачки ОСОБА_1 .

В наступному судовому засіданні 03.10.2023 представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю. При цьому, ухвалою суду від 03.10.2023 в задоволенні заявленого позивачкою у відповіді на відзив на позовну заяву клопотання про витребування доказів, зокрема, копій матеріалів виконавчого провадження, які за поясненнями представника позивачки необхідні для підтвердження факту ухилення відповідача від сплати аліментів, було відмовлено.

В той же час, 03.11.2023 до суду надійшло клопотання представника позивачки ОСОБА_1 про долучення до справи копій з матеріалів виконавчого провадження, які були самостійно отримані позивачкою.

Як на підставу збільшення розміру позовних вимог (збільшення періоду нарахування неустойки (пені) та її розміру за період з 01.02.2021 по 16.10.2023р. в сумі 132 916,18грн.) та поновлення строку подання відповідної заяви представник позивачки посилається на те, що про помилковість розрахунку заборгованості державного виконавця, яким керувалась позивачка при зверненні до суду з цим позовом, їм стало відомо після початку розгляду справи по суті, зокрема, після того, як судом було відмовлено в задоволенні клопотання позивачки про витребування матеріалів виконавчого провадження. Крім того, представник позивачки має обмежені можливості для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, як і сама позивачка, яка 01.02.2023 народила дитину. Представник проживає в м.Нікополь та є інвалідом 3 групи, на даний час в Україні діє воєнний стан. Вказані обставини створюють йому додаткові труднощі в організації роботи.

Разом з тим, суд вважає вказані доводи безпідставними і такими, що жодним чином не вказують на наявність у позивачки та її представника об`єктивно непереборних, дійсно істотних перешкод/труднощів для своєчасного подання заяви про збільшення розміру позовних вимог за наявності для цього відповідних підстав.

Сам по собі факт дії воєнного стану на території України не є достатнім для поновлення пропущеного процесуального строку.

Отже, будь-яких поважних причин для поновлення позивачці ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 строку для подання заяви про збільшення розміру позовних вимог суд не знаходить.

У зв`язку з цим, виходячи з вимог ст.126,222 ЦПК України, відповідна заява позивачки про збільшення розміру позовних вимог підлягає залишенню без розгляду як така, що подана після спливу строку, встановленого п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, без поважних причин.

Крім того, суд враховує, що вимога позивачки про збільшення розміру позовних вимог ґрунтується на розрахунку заборгованості по аліментам, складеним державним виконавцем 02.10.2023, та фактично полягає у збільшенні як періоду нарахування пені, так і її розміру.

У ситуації, що склалася, порушення права позивачки на судовий захист немає, оскільки, на думку суду, вона не позбавлена можливості заявити інший позов в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період, який не охоплений первісними вимогами.

Оцінку ж доводам сторін в межах первісно заявлених вимог та на підставі наданих доказів, в т.ч. щодо факту розміру заборгованості по аліментам та відповідно розміру неустойки (пені) за їх прострочення, суд надасть відповідно до правил ст.89 ЦПК України під час ухвалення рішення у цій справі.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для подання заяви про збільшення розміру позовних вимог слід відмовити, а відповідну заяву залишити без розгляду.

Керуючись ст.2,12,13,49,126,127,182,222,259-261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_1 від 30.01.2024 про поновлення процесуального строку для подання заяви про збільшення розміру позовних вимог відмовити.

Заяву представника позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_1 від 30.01.2024 про збільшення розміру позовних вимог залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено 09.04.2024.

Суддя Н.А.Мурашова

03.04.2024