Справа № 482/2519/23
Номер провадження 2/482/334/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Сергієнко С.А., за участю секретаря Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Дмитренко І.М., звернувся до суду з позовом до відповідачів з вищевказаним позовом.

У своїх вимогах позивач посилається на те, що 01 червня 2021 року він придбав у відповідача ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0542 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:034:0007, яка розташована по АДРЕСА_1 , за 37000 (тридцять сім тисяч) гривень, про що склали відповідну розписку. При цьому відповідач ОСОБА_4 передала позивачу правовстановлюючі документи на нерухоме майно і він почав користуватись зазначеною земельною ділянкою.

При купівлі земельної ділянки позивач та відповідач ОСОБА_4 домовились оформити договір купівлі-продажу нотаріально після збору всіх необхідних документів.

Звернувшись 23 жовтня 2023 року до приватного нотаріуса Філіпенко Д.В. з приводу нотаріального оформлення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, позивач та відповідач ОСОБА_4 отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в наявності зареєстроване право власності на житловий будинок за адресою земельної ділянки.

Власником житлового будинку за адресою знаходження земельної ділянки є відповідач по справі ОСОБА_3 .

Позивач у позові зазначає, що з житлового фонду Новоодеської міської ради виключено житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , та житловий будинок за вказаною адресою повністю зруйновано та звільнено земельну ділянку.

Однак, оформити нотаріально договір позивач не має змоги, так як наявна реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою земельної ділянки і відповідачі відмовляються усунути недоліки, які є перешкодою в нотаріальному посвідчені договору.

З посиланням на те, що він з відповідачем ОСОБА_4 домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, виконали його умови, але нотаріально не посвідчили, вважає, що суд може визнати укладений між нами договір дійсним.

Крім цього, позивач вважає, що наявна реєстрація права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 за реєстраційним номером майна 7113701 від 05.10.2006 року підлягає скасуванню на підставі рішення Новоодеської міської ради від 14.05.2008 року №109, прийнятого на виконання розпорядження голови Миколаївської облдержадміністрації від 14 квітня 2008 року «Про виключення з житлового фонду Новоодеської міської ради непридатних для проживання будинків, що постраждали внаслідок надзвичайної ситуації 13 серпня 2007 року», так як житловий будинок за вказаною адресою, власником якого є відповідач по справі ОСОБА_3 повністю зруйновано та звільнено земельну ділянку.

З посиланням на вищевказані обставини, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права як власник земельної ділянки та просить суд:

-визнати договір купівлі-продажу від 01 червня 2021 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , за яким ОСОБА_1 придбав земельну ділянку площею 0,0542га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і площею, кадастровий номер :02:034:0007, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,0542 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і площею, кадастровий номер :02:034:0007, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ;

-скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 7113701 від 05.10.2006 року.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надала заяву до суду, якою визнала позовні вимоги позивача повністтю, просила розглдя справи проводити у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним № 7113701 від 05.10.2006 р., відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку за АДРЕСА_1 .

Рішенням Новоодеської міської ради від 14.05.2008 року № 109, на виконання розпорядження голови Миколаївської облдержадміністрації від 14 квітня 2008 року «Про виключення з житлового фонду Новоодеської міської ради непридатних для проживання будинків, що постраждали внаслідок надзвичайної ситуації 13 серпня 2007 року», було виключено з житлового фонду житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджено вищевказаним рішенням Новоодеської міської ради від 14.05.2008 року № 109.

На підставі рішення XV сесії 6 скликання Новоодеської міської ради від 23 грудня 2011 року №44, ОСОБА_4 було надано в приватну власність земельну ділянку площею 0,0542 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:034:0007 за адресою: АДРЕСА_1 та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 915064, що підтверджено вищевказаним державним актом, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний № 48 від 21.10.2013 р., витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку за № НВ-023 від 27.07.2012 р.

Відповідно до довідки БТІ, виконаної ФОП « ОСОБА_5 » за вих.. № 415/22 від 14.09.2023 р., земельна ділянка площею 0,0542 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :02:034:0007, яка належить ОСОБА_4 , яка розташована по АДРЕСА_1 , вільна від забудови, на зазначеній земельній ділянці відсутні будь-які будівлі та споруди.

Згідно розписки від 01 червня 2021 року, позивач придбав у відповідача ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0542 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :02:034:0007, яка розташована по АДРЕСА_1 , за 37000 (тридцять сім тисяч) гривень, що є повною вартістю вказаної земельної ділянки згідно угоди, відповідач ОСОБА_4 зобов`язалася оформити договір купівлі-продажу з позивачем у нотаріальному порядку, що підтверджено вищевказаною розпискою.

23.10.2023 р. за № 752/02-31, приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Д.В. винесено постанову про відмову ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в наявності зареєстроване право власності на житловий будинок за адресою вищевказаної земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України, можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості, в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про істотні умови договору, які стосуються купівлі-продажу земельної ділянки і відбулося повне виконання договору, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:034:0007, яка розташована по АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_4 та визнання за позивачем права власності на неї, підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги позивача про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 7113701 від 05.10.2006 року, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення (п.7 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно з положеннями статті 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Вказана стаття не містить визначення поняття «знищення майна» та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема, залежно від причин знищення майна.

Тобто, зазначена норма поширюється на всі випадки фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого, незалежно від причин настання такого результату.

У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду від 17.01.2019 (справа № 708/254/18), умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Відповідно до ст. ст. 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч.6ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З наведеного видно, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі знищення об`єкта нерухомого майна або скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується.

Розділ Державного реєстру прав закривається державним реєстратором одночасно із проведенням державної реєстрації припинення речових прав, обтяжень речових прав, про що державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача.

Відповідно до абз. 2,3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом а п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом а п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За таких обставин, оскільки позивач на підставі договору купівлі-продажу володіє земельною ділянкою, але не може у встановленому законом порядку здійснити її державну реєстрацію, так якжитловий будинок, власником якого є ОСОБА_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є виключеним з житлового фонду Новоодеської міської ради і на момент звернення до суду, є таким, що зруйнований (знищеним) і, земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_4 є вільною від забудови, на зазначеній земельній ділянці відсутні будь-які будівлі та споруди, що підтверджено дослідженими судом доказами у справі, власник будинку ОСОБА_3 відповідної заяви про внесення змін до державного реєстру не подала, суд доходить висновку, що позивачем обрано належний спосіб захисту його цивільного права, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні та є обґрунтованими і це є підставою для скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з його знищенням.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на нього судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору у сумі 1075,00 грн., ухвалює покласти на позивача, за його клопотанням про це.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 01 червня 2021 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_1 придбав земельну ділянку площею 0,0542га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і площею, кадастровий номер :02:034:0007, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,0542га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і площею, кадастровий номер :02:034:0007, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 7113701 від 05.10.2006 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08.04.2024 року.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко