КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-з/947/662/24
УХВАЛА

18.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Матвієвої А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі у залі суду в порядку загального позовного провадження заяву позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про поділ майна подружжя.

У відповідності до первісного позову, з урахуванням прийнятих судом до розгляду заяв про збільшення розміру позовних вимог, які надійшли до суду 16.10.2024 року та 21.11.2024 року, ОСОБА_1 просить суд:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Volkswagen Atlas», реєстраційний номер НОМЕР_1 (імовірно змінений на НОМЕР_2 );

- в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки транспортного засобу марки «Volkswagen Atlas», реєстраційний номер НОМЕР_1 (імовірно змінений на НОМЕР_2 ), в сумі 659141,00 грн.;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заробітну плату ОСОБА_2 , отриману за трудовими контрактами укладеними між ОСОБА_2 та компанією судновласником Офшорні послуги Rawabi Vallianz Co.LTD CR №96785г за період 2021, 2023, 2024 року у розмірі 204000,00 доларів США;

- здійснити поділ спільного майна подружжя, що складається з отриманої ОСОБА_2 заробітної плати за трудовими контрактами укладеними між ОСОБА_2 та компанією судновласником Офшорні послуги Rawabi Vallianz Co.LTD CR №96785г за період 2021, 2023, 2024 року у розмірі 204000,00 доларів США, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 102000,00 доларів США;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ноутбук Apple MacBook Air 13 M1 256G;

- в порядку поділу майна подружжя поділити майно, набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час їхнього шлюбу, а саме: ноутбук Apple MacBook Air 13 M1 256G, шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частини вартості ноутбук Apple MacBook Air 13 M1 256G, у розмірі 16999 гривень;

- здійснити поділ спільного майна подружжя: Акумуляторний пилосос DYSON V12 Detect Slim Absolut; Мобільний телефон Appie iPhone 13Piu Max iTB S; подовжувач xiaomi; комп`ютер ARTLINE; ігрова поверхня Bloody; Монітор 34* MSI OptixMPG341 COR USB Typ; шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 90 606 грн., що дорівнює 1/2 частки вищезгаданого майна.

ОСОБА_2 за зустрічним позовом просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя компенсацію половину вартості майна: акумуляторного пилососа DYSON V12 Detect Slim Absolut вартістю 20 990 грн, мобільного телефона Apple iPhone 13 Pro Max 1TB S вартістю 61 999 грн, подовжувача Хіаомі, комп`ютера ARTLINE, ігрової поверхні Bloody, монітора 34* MSI OptixMPG341CQR USB Тур загальною вартістю 98223 грн, наручного годинника Watch, Serpenti Seduttori вартістю 5.177,50 євро (214 141,4 грн), у розмірі 197 676 (сто дев`яносто сім тисяч шістсот сімдесят шість) гривень 70 копійок, а перелічене майно залишити у власності ОСОБА_1 ;

- здійснити поділ боргових зобов`язань які виникли по карці/рахунку НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 , яка є додатковим платіжним засобом по основній картці 017989 IBAN: НОМЕР_4 за договором SAMDNWFC0 від 19.10.2020 року укладеного між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк», та визнати за ОСОБА_1 право боржника в обсязі частки боргових зобов`язань у розмірі 185050,00 гривень;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 його особисті речі та документи на його ім`я, а саме: реєстраційний номер облікової картки платника податків, військовий квиток, диплом бакалавра за спеціальністю «Судноводіння» №СК43631768 від 30.05.2012 року з додатком, диплом магістра за спеціальністю «Судноводіння» № НОМЕР_5 від 26.02.2014 року з додатком, диплом бакалавра за спеціальністю «Правознавство», атестат про повну загальну середню освіту, свідоцтво про народження.

Провадження по даній справі відкрито ухвалою судді від 14.08.2024 року в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

17.12.2024 року до суду від позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/8 частину будівлі та споруди, загальною площею 141 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви, позивачка посилається на те, що позивачем в порядку поділу майна подружжя заявлені вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частини автомобіля «VOLKSWAGEN ATLAS», реєстраційний номер НОМЕР_6 , у розмірі 673 960 гривень.

В подальшому згідно з відповіддю РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях № 31/30/5141/909аз/024 від 09.10.2024 (33412) на адвокатський запит No03/10 від 03.10.2024, вона дізналась, що 25.07.2024 у ТСЦ №5152 РСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, на підставі договору комісії та договору купівлі-продажу, укладеному у суб`єкта господарювання, транспортний засіб «VOLKSWAGEN ATLAS», 2020 р.в., об`єм двигуна - 3597 см. куб. на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом Іздебські Наталі м. Кишинів Республіка Молдова, був перереєстрований на ОСОБА_3 - батька відповідача.

Згідно інформаційної довідки №398884029 від 11.10.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідачу ОСОБА_2 належить на підставі договору дарування, серія та номер: 797, виданий 13.05.2015, видавник: Гур`янова Л.Г., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу на праві спільної часткової власності 1/2 частка будівлі та споруди, об`єкт житлової нерухомості,загальна площа (кв.м): 141, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка вказує, що з мережі інтернет вона дізналась, що на сайті ОLХ розміщена інформація про терміновий продаж належного відповідачу нерухомого майна - будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Додатково позивачка посилається, що іншого нерухомого майна за відповідачем ОСОБА_2 - не зареєстровано, відповідач не перебуває на території України, джерел отримання доходів на території України - не має.

Враховуючи факт відчуження відповідачем без згоди іншого подружжя спільного майна «VOLKSWAGEN ATLAS», 2020 р.в., об`єм двигуна -3597 см. куб. - на користь батька ОСОБА_3 , відсутністю у відповідача іншого нерухомого й нерухомого майна, відсутність у відповідача джерела доходів на території України, позивачка вважає, що існують ризики того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення з відповідача грошової компенсації у розмірі 673 960 гривень.

Згідно з п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа..

Статтею 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Судом у підготовчому судовому засіданні 18.12.2024 року було встановлено, що заява позивача відповідає вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України, а відтак підлягає невідкладному розгляду. Приймаючи, що дана заява була передана головуючому по справі в день проведення підготовчого судового засідання по даній справі, дана заява, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, була розглянута судом у підготовчому судовому засіданні 18.12.2024 року за участі представників сторін по справі.

Представник позивачки ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні 18.12.2024 року підтримала вказане клопотання та наполягала на його задоволенні. Додатково представник зазначила, що роздруківку оголошення з продажу заявленого до вжиття заходів забезпечення майна нерухомого майна їй було надано безпосередньо позивачкою, а інформацією щодо автора відповідного оголошення вона не володіє.

У підготовчому судовому засіданні 18.12.2024 року представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 заперечував проти задоволення вказаної заяви, з підстав її необґрунтованості та безпідставності. Представник відповідача зазначив, що фактичне вирішення даного питання щодо накладення арешту на належну на праві спільної часткової власності відповідачу частку у будинку, щодо якого заявлені вимоги про вжиття заходів забезпечення позову, вже в рамках даної справи були вирішені судом, за наслідком чого постановлено ухвалу суду від 15.10.2024 року про відмову у задоволенні вказаної заяви. Від первісно викладених позивачкою доводів щодо необхідності забезпечення її позову, яким вже надавалась оцінка судом, представник відповідача зазначив, що позивачкою надано додатково лише роздруківку з оголошення на сайту ОЛХ в мережі Інтернет, про нібито продаж відповідачем належного йому на прав і спільної часткової власності будинку, як підстава обґрунтування ризиків можливого невиконання відповідачем рішення у разі задоволення позову позивачки в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів як компенсацію за частку проданого спільного рухомого майна. Однак, як вказує представник відповідача, жодні ризики можливого невиконання майбутнього рішення суду з боку ОСОБА_2 відсутні, оскільки останній не згоден з заявленими вимогами, а також не має наміру здійснювати будь-яке відчуження належного йому майна. З приводу поданої позивачкою роздруківки оголошення про нібито продаж належного ОСОБА_2 будинку в Одеській області, представник зазначив, що дане оголошення є штучно створеним, оскільки не містить індетифікуючих даних про його автора, а відповідач безпосередньо дане оголошення не створював, у даному оголошенні безпідставно використано ідентифікуючі дані належного відповідачеві майна, як і його та його батька номери телефонів в описі оголошення без згоди ОСОБА_2 і його батька. Також, представник відповідача просив суд звернути увагу, що відповідне оголошення було створено 16.12.2024 року, тобто за день до подання відповідної заяви про забезпечення позову. Поряд з цим, представник посилався на те, що після дізнання відповідачем інформації про наявність відповідного оголошення, останнім були вчинені дії з подання адміністратору веб-сайту «ОЛХ» скарги на дане оголошення щодо незаконного надання оголошення про продаж від його імені належного йому майна невідомою особою. Разом з тим, одночасно мало місце подія з видалення цього оголошення безпосередньо його автором, тобто одразу після його надання. Приймаючи викладене, представник відповідача вважає, що збіг вказаних обставин в цілому, а також прийняті відповідачем дії за для захисту своїх прав проти надання в мережі Інтернет інформації від його імені, без його згоди, свідчать про неналежність поданої позивачкою роздруківки оголошення як доказу, його безпідставність, а дана роздруківка жодним чином не може свідчити про вчинення відповідачем будь-яких дій з продажу належного йому майна, а відповідні події з оголошенням, не можуть бути використані під час розгляду даної заяви.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши вказану заяву про забезпечення позову та надані до неї докази, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Також, суд враховує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 13 січня 2020 року по справі №922/2163/17, який є обов`язковим для суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, у відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що: «Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову уконкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.».

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має здійснити: 1) оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; 2) забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; 3) з`ясувати зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; 4) ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; 5) запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у зв`язку з вжиттям таких заходів.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Приймаючи вищевказані положення суд зазначає наступне.

Як вбачається, позивачкою ОСОБА_1 заявлено вжиття заходів забезпечення позову щодо 1/8 частки будинку та споруди, загальною площею 141 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з посиланням на належність даного об`єкту нерухомого майна відповідачу ОСОБА_2 .

У відповідності до наданої позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №398884029 від 11.10.2024 року вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на частку об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 8 - будівлі та споруди, загальною площею 141 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно не перебуває під обтяженнями чи забороною.

Вказане нерухоме майно належне відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності не є предметом позову по даній справі за позовами первісного позивача ОСОБА_1 та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Позивачкою ОСОБА_1 вжиття арешту щодо 1/8 частки вказаного нерухомого майна заявлені в якості заходу забезпечення її позову в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації частки транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN ATLAS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , як спільного сумісного майна подружжя, який як вказує позивачка проданий відповідачем без її згоди. Ціна позову за даними вимогами заявлено в сумі 673960,00 грн.

Стороною відповідача в свою чергу стверджується, що відповідний транспортний засіб було відчужено зі згоди позивачки, в рахунок погашення спільних боргових зобов`язань.

Суд зазначає, що вказані обставини та вимоги є предметом розгляду справи, оцінка доказам та обґрунтованості чому буде надана судом під час ухвалення рішення суду за наслідком розгляду даної справи в порядку передбаченому ЦПК України.

Позивачка ОСОБА_1 в обґрунтування вжиття вказаного заходу забезпечення позову стверджує про наявність ризиків можливого невиконання відповідачем рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в якості грошової компенсації в сумі 673960,00 грн., що обумовлено тим, що відповідач вчиняв дії з продажу спільного майна без її згоду, а єдиним належним йому на праві власності нерухомим майном є частка майна щодо якого заявлені заходи, відносно якого відповідач наразі здійснює дії з його продажу.

На підтвердження наявності ризиків можливого невиконання рішення суду та відсутності можливого забезпечення його виконання, позивачка надала до суду роздруківку оголошення з сайту «ОЛХ» в мережі Інтернет з продажу об`єкта нерухомого майна за 100 000,00 доларів США.

Надаючи оцінку вказаній роздруківці, судом встановлено, що остання у відповідності до викладених обставин у графі опису оголошення, стосується продажу майна з зазначеним реєстраційним номером його, як об`єкту, за №124558512** та зазначенням осіб для зв`язку: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що ототожнюється з вищевикладеним об`єктом належним на праві часткової власності відповідачеві по справі.

Поряд з цим, як вбачається з вказаного оголошення, останнє створено користувачем за назвою «?????», без зазначення номеру телефону даного користувача, за наслідком чого відсутні підстави для можливості ідентифікації автора відповідного оголошення, приймаючи що інформація зазначена в описі оголошення залежить лише від особи автора даного оголошення.

Оголошення створено 16.12.2024 року тобто за 1 день до подання даної роздруківки до суду як доказу до заяви про забезпечення позову.

Додатково з поданих представником відповідача під час розгляду даної заяви доказів вбачається, що відповідачем було здійснено звернення до адміністраторів сервісу «ОЛХ», на якому розміщено вказане оголошення, з приводу видалення даного оголошення, оскільки останнє розміщено не ним, а інформація про продаж належного йому майна здійснюється без його згоди.

Також, в судовому засіданні, за участі представника позивача, представником відповідача було надано на огляд інформацію на мобільному пристрої на підтвердження того, що станом на 18.12.2024 року вказане оголошення взагалі було видано безпосередньо його автором.

Приймаючи вказані обставини в цілому, враховуючу відсутність належних доказів на підтвердження ідентифікації автора оголошення з продажу належного відповідачеві нерухомого майна, приймаючи вчинені відповідачем дії, суд вважає надану позивачкою до суду роздруківку оголошення на підтвердження вчинення відповідачем дій з продажу належного йому нерухомого майна, неналежним доказом та не підлягаючим врахуванню під час розгляду даної заяви.

Будь-яких інших доводів та доказів на підтвердження того, що відповідачем здійснюються дії спрямовані на ухилення від виконання рішення суду по даній справі, у разі задоволення позову в частині вимог ОСОБА_1 , до суду не надано.

Судом також враховується, що з урахуванням обраного позивачкою у позові способу захисту своїх прав шляхом виплати їй грошової компенсації вартості частки спірного транспортного засобу в рахунок її частки в цьому майні, позивачкою у заяві про забезпечення позову не обґрунтовано, яким чином дії з перереєстрації транспортного засобу з боку відповідача, як окрема підстава, свідчать про ризики неможливості виконання майбутнього рішення суду в даній справі, у разі задоволення позову, враховуючи що відповідні події з поданих позивачкою доказів до заяв про забезпечення позову та викладених доводів мали місце до звернення позивачки до суду з цим позовом, а доводи сторін з приводу наявності спільної згоди чи її відсутність є предметом розгляду даної справи.

Поряд з цим, судом враховується, що ОСОБА_1 вже зверталась в рамках розгляду даної справи з заявою про забезпечення позову з аналогічними вимогами про накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомості, однак на його частку, з тотожними доводами викладеними в цій заяві, відмінність яких полягає у наданій позивачкою до цієї заяви роздруківки оголошення про нібито продаж вказаного майна, яка в свою чергу не прийнята в якості належного доказу.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15.10.2024 року у задоволенні вказаної заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, відмовлено.

Приймаючи неврахування судом в якості належного доказу наданої позивачем роздруківки оголошення про нібито продаж вказаного майна, будь-яких інших доводів чи доказів на підтвердження наявності ризиків невиконання або ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову, чи виникнення таких ризиків за цей проміжок часу, або зміни обставин починаючи з дня постановлення ухвали суду від 15.10.2024 року, позивачкою до суду не надано.

Крім того, судом враховується, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження орієнтованої вартості 1/8 частки нерухомого майна, відносно якого заявлені заходи забезпечення позову, за наслідком чого суд позбавлений можливості встановити співмірність заявлених заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами та ціною позову.

Також суд зазначає, що як вбачається, позивачкою заявлені заходи забезпечення позову лише щодо частки належного відповідачу нерухомого майна, яке не є предметом розгляду даної справи, поряд з цим щодо майна, яке є предметом розгляду даної справи жодні заходи забезпечення позову останньою не заявлені.

Суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить об`єктивних обґрунтувань ризиків не виконання рішення суду, обставин, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначені обставини перешкоджають суду, з урахуванням прав і законних інтересів сторін, встановити співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Приймаючи вищевикладене, суд доходить до висновку про необґрунтованість викладених позивачем в обґрунтування необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 352, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про поділ майна подружжя залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 19.12.2024 року.

Головуючий Л. В. Калініченко