БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/466/24
Провадження № 2/730/176/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.,

з участю секретаря судового засідання Магомедової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22 листопада 2008 року між ними було укладено шлюб, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сімейні стосунки припинені з початку березня 2024 року, оскільки вони мають різні погляди на життя та між ними відсутнє взаєморозуміння. Можливості зберегти сім`ю немає. За таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Просить не надавати строк для примирення.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про день та час проведення судового засідання повідомлялась. Звернулась до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, але у встановлений законом строк відзиву на позов не подав, із заявами до суду не звертався.

У цій справі суд звертає увагу на те, що місце реєстрації/фактичне місце перебування відповідача не встановлено.

Так, за відомостями позивача, останнім відомим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді № 539292 від 11.04.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 був знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 10.04.2024 року.

Частина 2 ст. 28 ЦПК передбачає, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Таким чином, справа підсудна Борзнянському районному суду Чернігівської області.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) 22 листопада 2008 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Малозагорівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом № 01.

Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: неповнолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітніх сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка , примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

За змістом положень ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач з запереченнями стосовно позовних вимог до суду не звертався.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, на тому, що є моральною основою шлюбу, однак позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

На переконання суду, у даному конкретному випадку, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення.

На думку суду, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Обмірковуючи питання щодо надання сторонам строку для примирення, суд виходить з того, що сторонами не надано суду жодних заяв, як-то про примирення чи збереження шлюбу, а позивачка, в свою чергу, наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити.

Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі № 442/6319/16-ц.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.

З огляду на те, що позивачка заявила вимогу про залишення без змін свого післяшлюбного прізвища, у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачкою прізвища після розірвання шлюбу.

Отже, після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити без змін - ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 55, 56, 110-112 СК України, ст.ст. 2-4, 12, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 22 листопада 2008 року Малозагорівською сільською радою Борзнянського району Чернігівській області за актовим записом № 01 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованою в АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , - розірвати.

Після розірвання шлюбу післяшлюбне прізвище позивачки залишити без змін - ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. сплаченого нею при подачі заяви судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ріхтер В.В.