Справа № 487/1186/24
Провадження № 6/487/389/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Павлової В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мартинюк Марії Русланівни про розстрочку виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2024 по справі №487/1186/24, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2024 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мартинюк Марія Русланівна звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва через підсистему «Електронний суд» з заявою про розстрочку виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2024 по справі №487/1186/24 на десять місяців з щомісячною сплатою по 1870,30 грн.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що відповідачка перебуває у скрутному фінансовому становищі, що унеможливлює сплату заборгованості одним платежем; окрім зобов`язання за даним судовим рішенням в неї наявні кредитні зобов`язання перед двома фінансовими установами та банком у зв`язку з повномасштабним вторгнення РФ, відповідачка була вимушена покинути своє житло та отримала статус внутрішньо переміщеної особи в м. Одеса. Також відповідачка є матір`ю одиначкою та самостійно виховує доньку.

Вищенаведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідною заявою.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мартинюк М.Р. в призначене судове засідання не з`явилися, просила проводити розгляд заяви за їх відсутності.

Представник ТОВ «ФК «Паріс» в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви про розстрочку виконання судового рішення, суд дійшов наступного.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2024 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» заборгованість за Заявою-Договором №1035855 від 30.09.2019 станом на 06.11.2023 в сумі 17423,04 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 16127,57 грн.; з 3% річних за користування кредитним коштами за період з 30.08.2021 по 23.02.2022 в сумі 235,95 грн. та інфляційні витрати за період з 30.08.2021 по 23.02.2022 в сумі 1059,52 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1280,00 грн.

На підтвердження доводів сторони відповідача щодо матеріального становища ОСОБА_1 надано довідку від 12.10.2022 №5106-, згідно якої відповідачка станом на 12.10.2022 отримала статус внутрішньо переміщеної особи та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 01.03.2024, згідно якого відповідачка має доньку ОСОБА_2 , відомості про батька якої записані відповідно до ч.1 ст. 135 ЦПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини п`ятої статті 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При вирішенні заяв про розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду/розстрочка/відстрочка підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ст.129-1 Конституції України).

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розстрочка виконання рішення суду - це зміна у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків від термінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання» суду потрібно мати на увазі, що відповідно до норм цивільного та господарського процесуальних кодексів України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Застосування вищевказаних норм права може бути лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що нестача коштів не є підставою для звернення боржника до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду з посиланням на брак коштів для виправдання неспроможності або небажання виконання судового рішення про повернення боргу. При вирішенні заяви боржника має бути об`єктивно врахований баланс інтересів сторін.

Окрім того, стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження доходів відповідачки. Судове рішення може бути виконане в примусовому порядку за рахунок наявного у боржника майна, про яке представник відповідача не вказав у заяві, як і не вказав про відсутність такого. Тобто не обґрунтувала, в чому полягають перешкоди у його реалізації, тощо.

Майновий стан боржника враховується в обов`язковому порядку при вирішенні заяви про розстрочку виконання судового рішення, його дії щодо сприяння виконанню, тощо.

Враховуючи встановлені судом обставини та дослідженні докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника відповідачки про розстрочку виконання судового рішення.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 18, 81, 435, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мартинюк Марії Русланівни про розстрочку виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2024 по справі №487/1186/24 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.В. Щербина