КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6115/2024
справа №758/9152/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Савлук Т.В.,

у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу, -

встановив:

У липні 2018 року до суду звернулось МТСБУ із позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 31 липня 2016 року в м. Києві по мосту Г.Фукса відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Hyundai", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу "KIA", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_3 , від керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у настанні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована.

16 грудня 2016 року власник пошкодженого транспортного засобу "Huyndai", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

На замовлення позивача ФОП " ОСОБА_4 " виконано звіт №11/09/16 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу "Huyndai", д.н.з. НОМЕР_1 , що складає 59 647,26 гривень із врахуванням ПДВ.

Виконання зазначеного звіту підтверджується актом виконання робіт від 31 січня 2017 року, рахунком №00077 від 13 січня 2017 року та платіжним дорученням №00077рв від 01 лютого 2017 року про оплату послуг аварійного комісара у розмірі 1 300,00 гривень.

10 лютого 2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 19 516,11 гривень на користь власника пошкодженого транспортного засобу "Huyndai" д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 51 966,88 гривень.

Вказує, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ 51 966,88 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ 1 762,00 гривень судових витрат.

У червні 2019 року надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог. Вимоги заяви мотивує тим, що окрім виплати страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу "Hyundai" у розмірі 19 516,11 гривень, 26 січня 2017 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу "Kia" у розмірі 46 861,21 гривень.

Відтак, з відповідача підлягає стягненню 19 516,11 гривень (страхове відшкодування, виплачене власнику транспортного засобу "Hyundai"); 51 966,88 гривень (загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди), а всього 98 828,09 гривень.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року відмовлено у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму завданої майнової шкоди в розмірі 50 666,88 гривень та судовий збір у розмірі 1 762 гривень 00 копійок, а всього 52 428,88 гривень.

Не погодившись з ухваленим рішенням, МТСБУ подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права.

Вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 50 666,88 гривень на користь власника пошкодженого транспортного засобу "Hyundai", д.н.з. НОМЕР_1 .

Зазначає, що для розрахунку вартості збитку завданого власнику транспортного засобу "Hyundai", д.н.з. НОМЕР_1 , на замовлення позивача виконано звіт, та згідно акту виконаних робіт, рахунку та платіжного доручення позивач поніс витрати у розмірі 1 300,00 гривень, пов`язані із підготовкою звіту та визначення вартості збитків потерпілої особи, які мають бути стягнуті із відповідача та повернуті позивачу.

Також позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 46 861,21 гривень на користь власника пошкодженого транспортного засобу "KIA", д.н.з. НОМЕР_2 .

Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 98 828,09 гривень.

Зазначає, що відповідно до положень статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Звертає увагу, що під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги МТСБУ полягали у відшкодуванні шкоди, яка нанесена потерпілим особам внаслідок ДТП. У зв`язку з чим, МТСБУ звернулось із заявою про збільшення позовних вимог для захисту свого порушеного права, яке було нанесено винуватцем незабезпеченого транспортного засобу - відповідачем.

Вказує, що збільшення позовних вимог не є зміною підстав позову, відтак у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.

Мотивуючи наведеним, просить заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 98 828,09 гривень з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості послуг суб`єкта оціночної діяльності, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за сплачену шкоду.

Відмовивши в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що такою заявою заявляється вимога, яка є новою, що не є за своїм змістом збільшенням розміру позовних вимог та суперечить положенням статті 49 ЦПК України, тобто є новою позовною вимогою.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до підпункту а пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пунктом 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Установлено, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва 28 вересня 2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с. 12-17).

Вказаною постановою установлено, що 31 липня 2016 року близько 19:41 години у м. Києві на мосту Г.Фукса ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_3 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля «КІА», номерний знак НОМЕР_4 , та здійснив з ним зіткнення, після чого водій ОСОБА_1 втратив контроль над транспортним засобом «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_3 , та в подальшому здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai», номерний знак НОМЕР_5 , що призвело до механічних пошкоджень трьох транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив підпункт 2.3.б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Крім того, 31 липня 2016 року 19:41 години у м. Києві на мосту Г. Фукса ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_3 , здійснивши зіткнення з автомобілями «КІА», номерний знак НОМЕР_4 , та «Hyundai», номерний знак НОМЕР_5 , не дочекавшись прибуття працівників поліції, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив пункт 2.10А Правил дорожнього руху.

На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується даними централізованої бази даних МТСБУ (а.с. 34).

Власником транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_5 , є ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 19 лютого 2016 року (а.с.10).

16 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 7-8).

16 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.9).

Відповідно до даних звіту №11/09/16 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу, складеним ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту ТЗ "Hyundai Tucson" д.н.з. НОМЕР_5 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали становить 50 666,88 гривень (а.с. 18-27).

Відповідно до даних платіжного доручення №00077рв від 01 лютого 2017 року МТСБУ сплатило на користь ПАТ СК "Універсальна" 1 300,00 гривень. У графі призначення платежу вказано послуги з врегулювання згідно рах. №00077 від 13 січня 2017 року, справа 35448" (а.с.30).

Відповідно до даних платіжного доручення №1045рв від 10 лютого 2017 року, МТСБУ на рахунок ОСОБА_2 сплатило 50 666,88 гривень. У графі призначення платежу вказано "страхове відшкодування згідно наказу №1045 від 09 лютого 2017 року, ОСОБА_2 " (а.с. 32).

21 червня 2019 року до суду надійшла заява МТСБУ про збільшення позовних вимог, у якій вказало, що окрім виплаченого страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу "Hyundai", д.н.з. НОМЕР_1 , 26 січня 2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 46 861,21 гривень на користь власника пошкодженого транспортного засобу "KIA"д.н.з. НОМЕР_2 .

Відтак, на думку позивача, з відповідача на користь МТСБУ підлягає стягненню 98 828,09 гривень (46 861,21 гривень + 51 966,88 гривень) (а.с. 48-50).

У позовній заяві позивач просив стягнути з ОСОБА_1 завдану шкоду в порядку регресу 50 666,88 гривень та 1300,00 гривень за звіт про вартість відновлювального ремонту, а всього 51 966,88 гривень. Стягнути судові витрати.

Відмовивши у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1 300,00 гривень, суд першої інстанції вказав, що чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості послуг суб`єкта оціночної діяльності, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямована на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за сплачену шкоду.

Відповідно до даних акту виконаних робіт (додаток 3 до договору №2016/8 від 25 лютого 2016 року) убачається, що акт складено про те, що МТСБУ прийняв, а ПАТ "СК "Універсальна" в особі ОСОБА_5 виконав наступні роботи - відповідно до доручення та передав замовнику документи: звіт про оцінку автомобіля та лист запит до винної особи. Роботу виконано згідно з умовами договору №2016/8 від 25 лютого 2016 року якісно, в повному обсязі. Даний акт є підставою для проведення розрахунку між замовником та виконавцем у сумі 1 300,00 гривень (а.с. 28).

Відповідно до даних рахунку на оплату виконаних робіт №00077 від 13 січня 2017 року убачається, що ПАТ "СК "Універсальна" виставлено рахунок МТСБУ на підставі договору №2016/8 від 25 лютого 2016 року за виконання робіт по справі №35448. Вартість робіт 1 300,00 гривень (а.с. 29).

Відповідно до даних платіжного доручення №00077рв від 01 лютого 2017 року МТСБУ сплатило на рахунок ПАТ СК "Універсальна" 1 300,00 гривень. У графі призначення платежу вказано "послуги з врегулювання згідно рахунку №00077 від 13 січня 2017 року, справа №35448" (а.с. 30).

Відтак, колегія суддів уважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати за збір документів (зокрема, виготовлення звіту про оцінку) у розмірі 1 300,00 грн, оскільки такі витрати підтверджено доказами та були пов`язані із підготовкою документів до суду.

Щодо вимог апеляційної скарги в частині стягнення відшкодування у розмірі 46 861,21 гривень, що виплачено власнику колісного транспортного засобу "KIA", д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі наказу №558 від 25 січня 2017 року, апеляційний суд вказує на таке.

Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 753/1908/15-ц.

Статтею 49 ЦПК України визначено процесуальні права та обов`язки сторін. Частиною 2 цієї статті передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. Частиною третьою цієї статті визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі № 638/5172/17 зазначено, що позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмета позову не допускається. Зміна підстав або предмета позову здійснюється шляхом подання суду відповідної письмової заяви. Зміна підстав або предмета позову можлива лише до початку розгляду судом справи по суті, тобто до того моменту, коли суд почне проголошувати позовну заяву. Ця норма спрямована на усунення зловживання процесуальним правом на зміну підстав або предмета позову. Заява, подана після початку розгляду справи по суті, залишається без розгляду і повертається позивачеві.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України.

Схожий за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 18 травня 2022 року у справі № 570/5639/16-ц та від 12 жовтня 2022 року у справі № 723/1233/17.

У справі що переглядається апеляційним судом, позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди, у якому просив суд стягнути 51 966,88 гривень, з яких 50 666,88 гривень розмір страхового відшкодування, сплаченого позивачем ОСОБА_2 на підставі наказу МТСБУ №1045 та 1 300,00 гривень - вартість складення звіту.

Через 11 місяців після подачі позовної заяви, позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог.

Подана позивачем заява про збільшення позовних вимог, незважаючи на таку її назву, фактично такою не є з огляду на наступне.

Подавши заяву про збільшення позовних вимог позивач зазначив, що 26 січня 2017 року здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 46 861,21 гривень на користь власника пошкодженого транспортного засобу "KIA", д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням №558рв від 26 січня 2017 року.

Страхове відшкодування у розмірі 46 861,21 гривень виплачено власнику колісного транспортного засобу "KIA", д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі наказу №558 від 25 січня 2017 року.

Отже, заява позивача про збільшення позовних вимог є фактично поданням окремого позову з іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість прийняття до розгляду судом першої інстанції поданої позивачем заяви, оскільки фактично є новою вимогою.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга задовольняється частково, заочне рішення підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні 1300 грн витрат на збір документів з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення цих вимог.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення витрат на збір документів, ухвалити в цій частині нове судове рішення такого змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані із збором документів, в сумі 1300 гривень.

В іншій оскарженій частині заочне рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова