ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/2338/23

Головуючий у першій інстанції Смаль І. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/468/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони справи:

позивач: Харківський національний університет внутрішніх справ

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ на ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області у складі судді Смаль І.А. від 16 січня 2024 року, місце постановлення ухвали смт Сосниця, у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, в сумі 19 908 грн. 21 коп. В обґрунтування вимог заявленого позову позивач вказував, що 07.08.2018 року Харківський національний університет уклав договір з ОСОБА_1 про відшкодування витрат, із розстроченням платежу до одного року, умовами якого передбачено, що відповідач зобов`язується провести розрахунки (погашати зазначену суму заборгованості) витрат не пізніше 10 числа кожного місяця рівними частинами починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому укладено договір. Відповідно до п.2.3. укладеного договору, відповідач зобов`язувався забезпечити своєчасну сплату розстрочених сум заборгованості у строки, визначені розділом І цього договору. 10.08.2019 року останній строк належної сплати заборгованості сплинув. Позивач стверджував, що відповідач, всупереч умовам вказаного договору, не забезпечив своєчасну сплату розстрочених сум, своїх зобов`язань не виконав в повному обсязі, сума витрат, пов`язаних із утриманням курсанта у ХНУВС не погашена, при цьому, станом на 04.10.2023 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 19 908 грн. 21 коп.

Ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 16.01.2024 року закрито провадження у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, на підставі п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі Харківський національний університет внутрішніх справ просить скасувати ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 16.01.2023 року, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 16.01.2024 року постановлена судом із порушенням норм матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що договір про відшкодування витрат із розстроченням платежу до одного року був складений з ОСОБА_1 за його проханням після звільнення з органів поліції, як із цивільною (фізичною) особою, і тому спір є цивільно-правовим та не стосується проходження публічної служби в органах внутрішніх справ України. Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції помилково послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №804/285/16, оскільки дана позиція не підлягає застосуванню до спорів щодо невиконання зобов`язання за договором розстрочення.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 вважав вимоги позивача безпідставними.

В судове засідання апеляційного суду представник Харківського національного університету внутрішніх справ, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, у жовтні 2023 року Харківського національного університету внутрішніх справ звернувся до суду першої інстанції з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, в сумі 19 908 грн. 21 коп. (а.с.1-5). При цьому, за доводами позивача, договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року, був складений з ОСОБА_1 за його проханням після звільнення з органів поліції, як із цивільною (фізичною) особою, а тому спір є цивільно-правовим, та не стосується проходження публічної служби в органах внутрішніх справ України.

Ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 17.11.2023 року (а.с.46), позовну заяву Харківського національного університету внутрішніх справ було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Оскаржуваною ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 16.01.2024 року провадження у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, було закрито, на підставі п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 16.01.2024 року, закриваючи провадження у даній справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, на підставі п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції послався на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №804/285/16, провадження №11-699апп18, від 13.03.2019 року у справі № 723/18/17, провадження №14-563цс18, відповідно до яких спори, пов`язані із питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця. Встановивши, що відповідач навчався у Харківському національному університеті внутрішніх справ, та з 07.08.2018 року був відрахований з числа курсантів, і звільнений зі служби в Національній поліції України. При цьому, 07.08.2018 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та відповідачем було укладено договір про відшкодування витрат, з розстроченням платежу до одного року, пов`язаних з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ, який здійснює підготовку поліцейських. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок зі сплати витрат, пов`язаних з утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ, і спори, що виникають з цих правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що укладення договору про розстрочення сплати вказаних витрат змінює лише спосіб їх стягнення, проте не змінює їх правову природу та підставу їх стягнення. Договір про розстрочення сплати витрат, пов`язаних із утриманням у Національній академії внутрішніх справ, самостійно не встановлює підстав виникнення обов`язку із відшкодування таких витрат, а лише підтверджує добровільну згоду сторін відтермінувати їх сплату, змінивши спосіб стягнення. Судом першої інстанції також було враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13.04.2023 року у справі №357/8587/22, від 23.06.2023 року у справі №464/2800/22, у аналогічних справах, відносно того, що як у разі відмови від добровільного відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням особи у Національній академії внутрішніх справ, так і в разі порушення особою умов договору про здійснення відшкодування з розстроченням платежу, такий спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. На підставі зазначеного, суд першої інстанції вказав, що подальший розгляд даної справи та ухвалення рішення по суті позовних вимог з порушенням предметної юрисдикції судів є підставою для скасування такого рішення на підставі ч.1 статті 377 ЦПК України. Відповідно до п.1.ч.1 статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції закрив провадження у даній справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 16.01.2024 року постановлена судом із порушенням норм матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що договір про відшкодування витрат із розстроченням платежу до одного року був складений з ОСОБА_1 за його проханням після звільнення з органів поліції, як із цивільною (фізичною) особою, і тому спір є цивільно-правовим та не стосується проходження публічної служби в органах внутрішніх справ України. Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції помилково послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №804/285/16, оскільки дана позиція не підлягає застосуванню до спорів щодо невиконання зобов`язання за договором розстрочення.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Відповідно до ч.1 статті 17 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII Про Національну поліцію, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції, і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 74 Закону України Про Національну поліцію, особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно із пунктами 3-8 Порядку утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року №261, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи. У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася. Особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. Примірна форма договору затверджується МВС. Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису МВС. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їх компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач навчався в Харківському національному університеті внутрішніх справ. Наказом т.в.о. ректора Харківського національного університету внутрішніх справ підполковника поліції Швеця Д.В. від 07.08.2018 року №301о/с (а.с.66), з 07.08.2018 року було відраховано з числа курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України, рядового поліції ОСОБА_1 (0147950), курсанта 1-го курсу факультету №3 за спеціальністю Правоохоронна діяльність Харківського національного університету внутрішніх справ, за п.7 ч.1 ст.7 (за власним бажанням) Закону України Про Національну поліцію, 07.08.2018 року. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 03.08.2018 року; вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні 00 років 11 місяців 23 дні, пільгової служби немає; сума витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 в Харківському національному університеті внутрішніх справ, на день звільнення складає 25 558 гривень 21 коп. (двадцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 00 коп.)

07.08.2018 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та відповідачем укладено договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року, пов`язаних з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ, який здійснює підготовку поліцейських (а.с.13-14). Даним договором боржнику ОСОБА_1 було надано розстрочку зі сплати заборгованості на суму 25 558 грн. 21 коп. на період з 07.08.2018 року по 10.08.2019 року, шляхом сплати щомісячно рівними платежами по 2 129 грн. 85 коп.

Відповідно до приписів п.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №804/285/16, провадження №11-699апп18, від 13.03.2019 року у справі №723/18/17, провадження №14-563цс18).

На підставі вищенаведеного, та враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №804/285/16, провадження №11-699апп18, від 13.03.2019 року у справі №723/18/17, провадження №14-563цс18, які у відповідності до приписів п.4 статті 263 ЦПК України, є обов`язковими до врахуванням судом при вирішенні спірних правовідносин, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 16.01.2024 року щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, на підставі п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України. Суд першої інстанції, виходячи із фактичних, документально підтверджених обставин справи та норм права, які регламентують спірні правовідносини, обґрунтовано прийняв до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №804/285/16, провадження №11-699апп18, від 13.03.2019 року у справі №723/18/17, провадження №14-563цс18. Суд встановив, що відповідач навчався в Харківському національному університеті внутрішніх справ, і з 07.08.2018 року був відрахований з числа курсантів, та звільнений зі служби у Національній поліції України, при цьому 07.08.2018 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та відповідачем було укладено договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року, пов`язаних із його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ, який здійснює підготовку поліцейських. Є обґрунтованим висновок суду першої інстанції відносно того, що у відповідача виник обов`язок зі сплати витрат, пов`язаних з утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ, при цьому спори, що виникають з даних правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Судом першої інстанції вірно зазначено у оскаржуваній ухвалі від 16.01.2024 року, що укладення договору про розстрочення сплати цих витрат змінює лише спосіб їх стягнення, проте не змінює їх правову природу та підставу їх стягнення, вказаний договір про розстрочення сплати витрат самостійно не встановлює підстав виникнення обов`язку із відшкодування таких витрат, а лише підтверджує добровільну згоду сторін відтермінувати їх сплату, змінивши спосіб стягнення. При цьому, судом першої інстанції також було прийнято до уваги та враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13.04.2023 року у справі №357/8587/22, від 23.06.2023 року у справі № 464/2800/22, відносно того, що як у разі відмови від добровільного відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням особи у Національній академії внутрішніх справ, так і в разі порушення особою умов договору про здійснення відшкодування з розстроченням платежу, такий спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 16.01.2024 року, та не містять в собі підстав для її скасування, оскільки висновки даної ухвали узгоджуються із нормами права, які регламентують дані правовідносини, та із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи, які були досліджені судом.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 16.01.2024 року - необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ - залишити без задоволення.

Ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 16 січня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 04 квітня 2024 року.

Головуючий: Судді: