Справа № 463/2855/23
пр.№ 2-др/464/22/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі судді Тімченко О.В., секретар судового засідання Андрушків В.О., розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 463/2855/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, з участю: представника позивача - адвоката ОСОБА_4 , представника відповідача - адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в :

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова (суддя Тімченко О.В.) від 22 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договорами позик від 01 грудня 2017 року, 30 травня 2018 року, 03 січня 2019 року, що станом на 01 січня 2023 року становить 33 210 798,24 грн, що в еквіваленті до долару США за офіційним курсом НБУ станом на 01 січня 2023 року (36,57 грн) становить 908 143,24 доларів США; у решті вимог позову відмовлено; та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2032,11 грн судового збору.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якого витрати на правову допомогу у розмірі 80000 грн покласти на позивача.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Представник позивача у судовому засіданні згідно з письмовими запереченнями просить відмовити в ухваленні додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу за недоведеністю та порушенням порядку розголошення конфіденційної інформації, заявляє про неспівмірність витрат.

Представник відповідача, будучи повідомленим, у судове засідання не з`явився, просить заяву про відшкодування судових витрат задоволити та провести розгляду справи без участі сторони відповідача (викладено в окремо поданій заяві), що у порядку ч.4 ст.270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Вирішуючи ініційоване питання про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витратна професійну правничу допомогу, суд ураховує наступне.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України).

Однією із засад (принципів) цивільного судочинства з відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення (ст.2 ЦПК України).

У відповідності до ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема , витрати на професійну правничу допомогу . Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України)

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 756/2114/17 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У рішеннях Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20 зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

У підтвердження понесення судових витрат представником відповідача надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги; договір № 15/09-2023 про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 15 вересня 2023 року; акт передачі-приймання наданої правової допомоги № 27/05-2024 від 27 травня 2024 року із конкретним визначенням наданих послуг на загальну суму 80000 грн; рахунок № 27/05-2024 від 27 травня 2024 на суму 80000 грн.

З огляду на конкретні обставини справи: справа цивільної юрисдикції за правилами загального позовного провадження, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі про стягнення заборгованості за договором позики, щодо вирішення вказаного спору існує безліч судової практики, зокрема Верховного Суду, обсяг юридичної/технічної роботи подання адвокатом заяв по суті справи та участь у судових засіданнях, виходячи з критерію розумності, пропорційності, справедливості співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд переконаний, що розмір витрат є явно завищеним. Суд критично оцінює співмірність витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 80000 грн та зменшує такі до 10000 грн, оскільки не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката. У даному випадку суд погоджується із доводами представника позивача.

Надаючи оцінку аргументам представника позивача щодо розголошення конфіденційної інформації як підстави для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, суд зважає на таке.

Долученим представником відповідача договором № 15/09-2023 про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 15 вересня 2023 року (закінчення дії - 31 грудня) передбачено, що вся інформація згідно з цим договором є конфіденційною інформацією сторін, комерційною таємницею клієнта. Конфіденційною інформацією вважається інформація, викладена у даному договорі, додатках, змінах чи доповненнях до нього, актах передачі-приймання наданих послуг, а також вся документація, що стосується договору, а також дані будь-яких документів і інформація, що стала відома сторонам у зв`язку з виконанням цього договору.

Строк дії конфіденційності за цим договором складається зі строку дії цього договору та додатково 5 років після закінчення дії цього Договору. Протягом цього часу сторони зобов`язуються не розголошувати без письмової згоди ніякої конфіденційної інформації будь-яким іншим третім особам, крім випадків, коли:

а) така інформація потрібна органам влади (правоохоронним, слідчим і іншим уповноваженим органам) виключно на підставах і у випадках, передбачених чинним законодавством України;

б) це необхідно для належного виконання обов`язків по цьому Договору;

в) така інформація загальнодоступна;

г) надання інформації передбачено чинним законодавством України;

д) надання інформації узгоджене сторонами.

Необхідність подання суду договору про надання правової допомоги (юридичних послуг), акта прийому-передачі та рахунку для розподілу судових витрат прямо та однозначно передбачено цивільним процесуальним законодавством і узгоджується із умовами договору. Тому твердження представника позивача щодо розголошення конфіденційної інформації як правове підґрунтя відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу є неспроможними та відхиляються судом.

У даній справі судом надано відповіді на доречні аргументи сторін, здатні вплинути на вирішення спору. Інші доводи не є визначальними та вагомими, які б могли вплинути на правильність рішення у справі (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 910/6322/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 990/135/22).

Підсумовуючи все вище наведене, суд дійшов переконання про необхідність часткового стягнення витрат на професійну правничу допомогу 10000 грн. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, та беззастережно доводили протилежне, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задоволити заяву частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України).

Рішення набирає законної сили в порядкуст.273 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання не встановлено, останнє відоме зареєстроване місце проживання за відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області: м.Львів, вул.Репіна, 8/11 (зі слів зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 21 червня 2024 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО