Ухвала

20 червня 2024 року

м. Київ

справа № 593/162/20

провадження № 61-4603ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, змінивши підстави позову, просила поновити їй процесуальний строк звернення до суду із позовною заявою; визнати незаконним та скасувати наказ Генерального директора (головного лікаря), голови ліквідаційної комісії Комунального некомерційного підприємства «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради (далі - КНП «БОДГС» ТОР), ОСОБА_2 «Про звільнення працівників у зв`язку з ліквідацією підприємства» від 19 грудня 2019 року № 86-к в частині звільнення з роботи ОСОБА_1 з посади завідувача підрозділом (з виховної роботи); поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді завідувача підрозділом (з виховної роботи) КНП «БОДГС» ТОР.

Бережанський районний суд Тернопільської області рішенням від 29 листопада 2023 року позов задовольнив. Поновив ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до суду із позовною заявою. Визнав незаконним та скасував наказ Генерального директора (головного лікаря), голови ліквідаційної комісії КНП «БОДГС» ТОР, ОСОБА_2 «Про звільнення працівників у зв`язку з ліквідацією підприємства» від 19 грудня 2019 року № 86-к в частині звільнення з роботи ОСОБА_1 з посади завідувача підрозділом (з виховної роботи). Поновив ОСОБА_1 на роботі на посаді завідувача підрозділом (з виховної роботи) КНП «БОДГС» ТОР. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Тернопільський апеляційний суд постановою від 15 червня 2023 року апеляційну скаргу КНП «БОДГС» ТОР в особі голови ліквідаційної комісії Гуцалюка А. Р. залишив без задоволення, а рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року - без змін. Поновив дію рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року. Судові витрати поклав на сторони в межах ними понесеними.

26 березня 2024 року КНП «БОДГС» ТОР подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Разом із цим, КНП «БОДГС» ТОР в касаційній скарзі заявляло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що в судовому засіданні апеляційного суду 15 червня 2023 року було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, повний його текст складено 19 червня 2023 року. Вперше з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення заявник звернувся 14 липня 2023 року, тобто в передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження, проте ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху. Копія вказаної ухвали на адресу заявника не надходила. Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2023 року касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику. Також зазначало, що підприємство перебуває в стадії ліквідації, яке є бюджетною установою та фінансується з обласного бюджету. Після 24 лютого 2022 року питання виділення коштів стало прерогативою Тернопільської обласної військової адміністрації. З огляду на те, що коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги установа не мала, усунути цей недолік не вбачалось за можливе. Дані кошти було виділено лише 25 березня 2024 року, саме в цей день і було сплачено судовий збір. Крім того, 31 березня 2023 року було звільнено всіх працівників, слідкувати за вхідною кореспонденцією не було кому. Враховуючи, що заявник сплатив судовий збір та зазначив підстави для подання касаційної скарги, тобто перестали існувати обставини, що стали причиною для повернення касаційної скарги, тому КНП «БОДГС» ТОР має право повторно подати касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2024 року визнано підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2023 року за клопотанням КНП «БОДГС» ТОР неповажними. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням обґрунтованих підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Залишаючи касаційну скаргу КНП «БОДГС» ТОР без руху у зв`язку з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, Верховний Суд виходив з того, що звертаючись 26 березня 2024 року вдруге з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення, заявник не підтвердив того, що саме йому перешкоджало виконати вимоги ухвали суду касаційної інстанції від 01 серпня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху у визначений судом строк. Зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 01 серпня 2023 року ставилось питання не лише про сплату заявником судового збору, а й про усунення інших недоліків касаційної скарги, проте заявник їх не усунув. КНП «БОДГС» ТОР дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження. Тому заявник зобов`язаний довести, що саме перешкоджало йому виконати вимоги ухвали Верховного Суду від 01 серпня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 18 квітня 2024 року КНП «БОДГС» ТОР через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яка мотивована тим, що 14 липня 2023 року КНП «БОДГС» ТОР вперше звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення, тобто в передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження, проте, ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху. Копія вказаної ухвали на адресу голови ліквідаційної комісії не надходила. Крім того, зазначає, що в касаційній скарзі КНП «БОДГС» ТОР зазначило адресу підприємства, але зважаючи на ліквідацію підприємства, а також те, що підприємство не має працівників та місце роботи голови ліквідаційної комісії відрізняється від місцезнаходження підприємства, тому у цій касаційній скарзі зазначена адреса голови ліквідаційної комісії. Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2023 року касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику. Про що знову ж КНП «БОДГС» ТОР стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки підприємство даної ухвали не отримувало. Подаючи касаційну скаргу КНП «БОДГС» ТОР не маючи можливості сплатити судовий збір, правомірно очікувало залишення касаційної скарги без руху для подальшого звернення для виділення необхідних коштів, але через те, що КНП «БОДГС» ТОР дізналося про вищезазначені ухвали з Єдиного державного реєстру судових рішень після винесення ухвали про повернення касаційної скарги, тому ця скарга подана повторно. Зважаючи на те, що КНП «БОДГС» ТОР не могло сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до 25 березня 2024 року, тому саме в цей день припинили існувати обставини, що стали підставою для її повернення, а також зважаючи на те, що скаржник не отримував ухвал суду про залишення касаційної скарги без руху та про її повернення, тому вважає, що строк подання касаційної скарги підлягає поновленню.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Наведені КНП «БОДГС» ТОР причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними з огляду на таке.

Як видно з оскаржуваної постанови Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2023 року з апеляційною скаргою на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року зверталося КНП «БОДГС» ТОР в особі голови ліквідаційної комісії Гуцалюка А. Р., який був присутнім в судовому засіданні апеляційного суду 15 червня 2023 року та підтримав апеляційну скаргу. Повний текст постанови складено 19 червня 2023 року.

Встановлено, що вперше з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення КНП «БОДГС» ТОР звернулося 14 липня 2023 року, тобто в передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження.

Як видно з матеріалів касаційного провадження № 61-10792ск23, ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано для усунення недоліків строк протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; а також надати документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 3 363,20 грн, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала Верховного Суду від 01 серпня 2023 року зареєстрована 02 серпня 2023 року та надано загальний доступ 02 серпня 2023 року.

Копії ухвали Верховного Суду від 01 серпня 2023 року двічі були направлені на адресу КНП «БОДГС» ТОР, яка була вказана в касаційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 , проте конверти повернуті до Верховного Суду з відміткою у довідці про причини повернення «повертається» «адресат відсутній за вказаною адресою» (трек-номери 512 та 467), тобто повернуто з незалежних від суду причин.

Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2023 року касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто КНП «БОДГС» ТОР у зв`язку з тим, що станом на 07 листопада 2023 року, вимоги ухвали Верховного Суду від 01 серпня 2023 року заявником не виконано.

Копія ухвали Верховного Суду від 07 листопада 2023 року була направлена на адресу КНП «БОДГС» ТОР, яка була вказана в касаційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 , проте конверт повернутий до Верховного Суду з відміткою у довідці про причини повернення «повертається» «адресат відсутній за вказаною адресою» (трек-номер 577).

В Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала Верховного Суду від 07 листопада 2023 року зареєстрована 08 листопада 2023 року та надано загальний доступ 08 листопада 2023 року.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Проте, КНП «БОДГС» ТОР не повідомляло суд про зміну адреси свого місцезнаходження під час провадження справи.

За приписами статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр). Реєстр - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Отже, КНП «БОДГС» ТОР не було позбавлено можливості ознайомитись з текстом ухвали Верховного Суду від 01 серпня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху та усунути зазначені у ній недоліки, проте, таким правом не скористалося.

Вдруге КНП «БОДГС» ТОР з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення звернулося до Верховного Суду лише 26 березня 2024 року.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини у рішеннях від 09 листопада 2004 року в справі «Науменко проти України», від 18 січня 2005 року в справі «Полтораченко проти України» та від 08 листопада 2005 року в справі «Тімотієвич проти України».

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

З урахуванням викладеного, наведені КНП «БОДГС» ТОР підстави пропуску строку на касаційне оскарження не є поважними, оскільки зазначені заявником доводи у повторно поданому клопотанні фактично дублюють раніше наведені, які вже визнавалися Верховним Судом неповажними в ухвалі від 18 квітня 2024 року.

Ураховуючи, що КНП «БОДГС» ТОР не зазначено інших поважних підстав для поновлення пропущеного строку звернення з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення, суд визнає наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення. Інших підстав поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень підстави для поновлення цього строку є неповажними, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2023 року за клопотанням Комунального некомерційного підприємства «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов