_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/5990/24
Провадження № 2/947/2311/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сопової А.Є.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

представника третьої особи Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування Чумаченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського дитячого будинку-інтернат, треті особи ОСОБА_4 , Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування та Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірною бездіяльність відповідача Одеського дитячого будинку-інтернату, яка проявилась у відмові дозволити тимчасове вибуття її підопічної ОСОБА_6 , 1998 року народження, до її опікуна ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача Одеський дитячий будинок-інтернат дозволити тимчасове вибуття ОСОБА_6 , 1998 року народження, до ОСОБА_1 , - щовихідних (на суботу-неділю), щосвяткових днів, а також - строком на 2 (два) місяці з дня набрання чинності судовим рішенням за результатами розгляду даної справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що позивач є опікуном онуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованки Одеського дитячого будинку- інтернату. Другим опікуном ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є третя особа по справі ОСОБА_4 . З метою виконання обов`язків опікуна, позивач звернулася до відповідача Одеського дитячого будинку-інтернату з проханням дозволити вибуття її підопічної ОСОБА_6 до позивача ОСОБА_1 . Листом Одеського дитячого будинку-інтернату від 08 січня 2024 року за вихідним №9 позивачу відмовлено у наданні дозволу на вибуття її підопічної ОСОБА_6 . Позивач вважає, що було порушено право її підопічної ОСОБА_6 на необхідний їй сімейний затишок та збереження родинних зв`язків.

Ухвалою судді від 20 лютого 2024 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

12.03.2024 року до канцелярії суду надійшов відзив від представника відповідача Одеського дитячого будинку-інтернат Андрія Печеного, в якому він просив визнати бездіяльність Одеського дитячого будинку-інтернат правомірною та залучити до участі у справі органи опіки та піклування Хаджибейської та Київської районних адміністрацій Одеської міської ради.

15.03.2024 року до канцелярії суду від представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких, зокрема, зазначено, що ОСОБА_4 заперечує проти тимчасового вибуття підопічної ОСОБА_6 до іншого опікуна бабусі ОСОБА_1 , керуючись інтересами доньки, а також з міркувань безпеки. На думку ОСОБА_4 , бабуся не в змозі забезпечити безпечне перебування своєї онуки, оскільки за місцем проживання позивача відсутнє бомбосховище. Звертала увагу, що позивач має проблеми зі здоров`ям, що не дозволить їй забезпечити безпечне перебування підопічної. Звертала увагу, що у позивачки склалися негативні стосунки з колишньою невісткою та онучками.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26 березня 2024 року клопотання представника відповідача Одеського дитячого будинку-інтернат Андрія Печеного про залучення до участі у справі третіх осіб задоволено. Залучено Хаджибейську районну адміністрацію Одеської міської ради та Київську районну адміністрацію Одеської міської ради як органи опіки та піклування до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору. Доручено органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради та органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надати роз`яснення з приводу взаємодії Одеського дитячого будинку-інтернат з опікунами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що діють в інтересах підопічної ОСОБА_6 , 1998 року народження, спільно, можливості розмежування повноважень опікунів, шляхом врахування інтернатом при задоволенні заяв та/або підписанні інших документів, волевиявлення лише одного з опікунів, шляхом ігнорування волевиявлення іншого опікуна та механізму документального оформлення відносин між адміністрацією інтернату та опікунами за відсутності спільного волевиявлення та наявністю конфлікту.

19.04.2024 року до канцелярії суду від представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшли додаткові письмові пояснення третьої особи, в яких, зокрема, зазначено, що ОСОБА_4 неодноразово зверталась до позивача з проханням не перешкоджати виїзду ОСОБА_6 за межі України на період війни з метою її перебування у спокійної, благополучної обстановці, у безпечному місці. Вважає, що тимчасове, на період війни, проживання ОСОБА_6 разом з матір`ю та сестрою за межами України відповідає її інтересам, оскільки підопічна буде перебувати в повній безпеці, в спокійній обстановці та отримувати необхідне медичне обслуговування, матиме безпосереднє спілкування зі своєю родиною.

22.04.2024 року до канцелярії суду від представника відповідача Одеського дитячого будинку-інтернат Андрія Печеного надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

31.05.2024 року від представника органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради до канцелярії суду надійшла заява щодо виконання ухвали суду від 26.03.2024 року. В даній заяві, зокрема, зазначено, що Законом не передбачено розмежування обов`язків опікунів, призначених недієздатній особі, тобто вони мають рівні права та обов`язки, а у органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради відсутні правові підстави розподілу прав та обов`язків між опікунами. Таким чином, Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування позбавлена можливості надати роз`яснення з приводу взаємодії Одеського дитячого будинку-інтернат з опікунами - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

19.06.2024 року, через систему «Електронний суд», від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про визнання обов`язковою явки представника відповідача - Одеського дитячого будинку-інтернат та додаткові пояснення по справі.

19.06.2024 року до канцелярії суду від представника опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява щодо виконання ухвали суду від 26.03.2024 року. Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради вважає, що вчинення перешкод опікуну недієздатної ОСОБА_6 ОСОБА_1 в побаченні та в спілкуванні з підопічною є порушенням прав опікуна та унеможливлює виконання обов`язків опікуна у повному обсязі. Опікуни є законними представниками фізичної особи, визнаної недієздатною. Вони повинні діяти спільно в інтересах підопічної та не чинити перешкоди один одному у спілкуванні та вихованні недієздатної.

20.06.2024 року до канцелярії суду, від представника опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника третьої особи. У вирішенні всіх питань учасників процесу покладаються на розсуд суду та просять врахувати лист Київської районної адміністрації Одеської міської ради щодо виконання ухвали суду від 26.03.2024 року.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні, призначеному на 20.06.2024 року, позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Пояснили, що після початку війни третя особа ОСОБА_4 , разом із молодшою донькою, виїхала за кордон. Підопічна ОСОБА_6 в 2022 року, сім місяців проживала з позивачкою. У вересні 2022 року третя особа ОСОБА_4 забрала доньку ОСОБА_6 у позивачки та передала її до Одеського дитячого будинку-інтернату. З того часу бабуся щосуботи відвідує онуку в інтернаті, однак забирати її додому позбавлена можливості, у зв`язку з забороною другого опікуна. Позивач зазначала, що ОСОБА_7 домашня дитина. Раніше бабуся завжди забирала онуку на вихідні з інтернату, де вона відпочивала у домашньому затишку. Крім того, позивачка категорично заперечувала проти того, щоб третя особа ОСОБА_4 вивозила ОСОБА_6 за межі України.

Представника відповідача Одеського дитячого будинку-інтернат Паламарчук Т.І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог позивача щодо визнання бездіяльності Одеського дитячого будинку-інтернат, яка проявляється у відмові дозволити тимчасове вибуття ОСОБА_6 до її опікуна - ОСОБА_1 и неправомірною. Представник відповідача пояснила, що Одеським дитячим будинком-інтернат було відмовлено позивачу в тимчасовому вибутті з інтернату її підопічної, у зв`язку з надходженням письмових заперечень від іншого опікуна матері ОСОБА_6 - ОСОБА_4 . Одеським дитячим будинком-інтернат були направлені запити до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування за місцем знаходження інтернату та підопічної, з вимогою надати допомогу та роз`яснення з приводу взаємодії з опікунами, які були переслані на адресу Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради. Отримана від Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради відповідь не містила роз`яснень щодо дій інтернату.

Представник відповідача повідомила, що мама відвідувала ОСОБА_6 за час війни приблизно два-три рази. Поведінка ОСОБА_8 зараз погіршилася, вона нервує. Не бере участь, як інші вихованці закладу, у вишиванні та плетінні сіток, більше відпочиває. На неї негативно впливають постійна ізольованість та одноманітність. Опікуни не можуть дійти консенсусу і від цього страждає підопічна. У матері немає можливості забрати ОСОБА_7 за кордон, у зв`язку з запереченнями з боку бабусі. А у бабусі немає змоги забирати Дарію додому, у зв`язку із забороною матері.

Представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Зазначала, що третя особа неодноразово зверталася до позивача з проханням не перешкоджати виїзду ОСОБА_6 за межі України на період війни з метою її перебування у спокійної, благополучної обстановці, у безпечному місці. ОСОБА_4 вважає, що тимчасове, на період війни, проживання ОСОБА_6 разом з матір`ю та сестрою за межами України відповідає її інтересам, оскільки підопічна буде перебувати в повній безпеці, в спокійній обстановці та отримувати необхідне медичне обслуговування, матиме безпосереднє спілкування зі своєю родиною.

Представник третьої особи Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування ОСОБА_9 , у судовому засіданні, зазначила, що вчинення перешкод опікуну недієздатної ОСОБА_6 ОСОБА_1 в побаченні та в спілкуванні з підопічною є порушенням прав опікуна та унеможливлює виконання обов`язків опікуна у повному обсязі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про проведення судового засідання без участі представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06.06.2023 року по цивільній справі №947/20713/21 визнано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною. Встановлено над ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опіку, призначивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її опікунами. Встановлено строк дії рішення суду в частині визнання недієздатною ОСОБА_6 два роки.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться в Одеському дитячому будинку-інтернат для дітей та осіб з інвалідністю на повному державному утриманні з 03.01.2017 року по теперішній час.

Одеський дитячий будинок-інтернат є установою, створеною з метою забезпечення тимчасового (до шести місяців) або постійного (понад шість місяців) перебування або проживання дітей з інвалідністю віком від 4 до 18 років та осіб з інвалідністю віком від 18 до 35 років з порушеннями фізичного, інтелектуального розвитку та психічними розладами, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги, освітніх послуг, комплексу реабілітаційних заходів і згідно з медичним висновком не мають протипоказань для перебування в установі, незалежно від наявності осіб, зобов`язаних згідно із законом їх утримувати. Основним завданням інтернату є надання соціальних послуг.

22.08.2023 року до Одеського дитячого будинку-інтернату звернулася опікун підопічної позивач по справі ОСОБА_1 із заявою про тимчасове вибуття до неї онуки ОСОБА_6 на канікули та оздоровлення (вхідний №166 від 22.08.2023 р.).

Відповідно до пункту 5.23 Статуту Одеського дитячого-будинку інтернату, тимчасове вибуття вихованця/підопічної за особистими мотивами або на канікули здійснюється на підставі: письмової заяви батьків, опікунів/піклувальників, інших законних представників вихованця із зобов`язанням здійснення догляду за ним, особистої заяви підопічного за наявністю висновку комісії лікарів-психіатрів про можливість особи самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, письмової заяви опікунів/піклувальників, родичів підопічного або інших осіб (за письмової згоди опікуна/піклувальника або Установи в разі здійснення опіки або піклування Установою), які мають намір тимчасово забрати підопічного та зобов`язуються здійснювати догляд за ним (для підопічних, визнаних здатними та цивільна дієздатність яких обмежена).

З метою визначення волі другого опікуна підопічної, Одеський дитячий будинок-інтернат повідомив матір ОСОБА_6 про подану бабусею заяву про вибуття підопічної до неї та про необхідність спільного узгодження поданої заяви.

24.08.2023 року до Одеського дитячого будинку-інтернату адвокат опікуна підопічної, матері ОСОБА_4 , листом №01/24/23 від 24.08.2023 року повідомила про заперечення матері проти вибуття ОСОБА_6 до її бабусі ОСОБА_1 на канікули, мотивуючи ці заперечення турботою про безпеку дитини.

В подальшому, позивач неодноразово зверталася до Одеського дитячого будинку-інтернату із заявами щодо вибуття її підопічної ОСОБА_6 : 25.08.2023 року за вхідним №170; 03.01.2024 року (на електронну пошту); від 05.01.2024 року, за вхідним №06 від 08.01.2024 року; від 23.01.2024 року за вхідним №19 від 24.01.2024 року.

До Одеського дитячого будинку-інтернату надходили заперечення матері підопічної ОСОБА_4 проти вибуття ОСОБА_6 до її бабусі: 26.12.2023 року за вхідним №279 від 26.12.2023 року та 15.01.2024 року за вхідним №23 від 25.01.2024 року.

Згідно пункту 1.1. Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року №34/166/131/88 опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Відповідно до пункту 1.7. Правил опіки та піклування, органи опіки та піклування, відповідно до покладених на них державою завдань, зобов`язані вживати заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням).

24.08.2023 року директором Одеського дитячого будинку-інтернат було направлено запит до органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради з проханням надати допомогу та роз`яснення з приводу взаємодії із законними представниками підопічної, а саме: порядку здійснення представництва двома представниками, способу реалізації їх повноважень опікунів, розмежування прав та обов`язків між ними, механізму оформлення взаємовідносин та правочинів.

Директор Одеського дитячого будинку-інтернат просив також роз`яснити, яким чином діяти адміністрації Одеського дитячого будинку-інтернат за відсутності спільної волі опікунів щодо інтересів підопічної, зокрема при вирішенні питання визначення місця її перебування шляхом підписання одним з опікунів та відмови від підписання іншим опікуном заяви про вибуття підопічної з інтернату та з ким з опікунів адміністрація повинна укладати Договір про надання соціальних послуг підопічній ОСОБА_6 .

28.08.2023 року директором Одеського дитячого будинку-інтернат було направлено доповнення до запиту до органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради разом із додатковими документами.

29.08.2023 року директором Одеського дитячого будинку-інтернат було надано відповідь ОСОБА_1 щодо вибуття підопічної, в якій повідомлялося про запит до Київської районної адміністрації щодо механізму оформлення взаємовідносин між опікунами.

19.09.2023 року Одеським дитячим будинком-інтернат була отримана відповідь Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування. Із тексту відповіді вбачається, що запити інтернату, які були направлені інтернатом на адресу Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування за місцем проживання підопічної та місцезнаходження інтернату були переслані на адресу Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради.

Отримана від Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради відповідь не містила роз`яснень щодо дій інтернату, але містила посилання на ст. 19 Конституції України, якою встановлений обов`язок органів державної влади діяти в межах повноважень та в спосіб передбачений законом та рекомендації опікунам вирішувати всі питання стосовно опіки над підопічною ОСОБА_6 мирним шляхом.

08.11.2023 року директором Одеського дитячого будинку-інтернат було направлено лист до Хаджибейської районної адміністрації, в якому повідомлялося, що спільна домовленість опікунів щодо участі кожного опікуна у житті підопічної ОСОБА_6 , можливості її тимчасового перебування у кожного з опікунів, можливості використання опікунами пенсійних коштів з рахунку підопічної для забезпечення її потреб та у вирішенні інших питань, відсутня. Враховуючи викладене, директором Одеського дитячого будинку-інтернат просив надати роз`яснення щодо порядку взаємодії із законними представниками підопічної, способу реалізації їх повноважень опікунів, розмежування прав та обов`язків між ними, механізму оформлення взаємовідносин та правочинів, забезпечуючи інтереси та потреби підопічної ОСОБА_6

22.11.2023 року від Хаджибейської районної адміністрації надійшла відповідь, в якій повідомлялося, що до повноважень органу опіки та піклування районної адміністрації не входить вирішення питання щодо встановлення порядку взаємодії із законними представниками підопічної та способу реалізації їх повноважень, розмежування прав та обов`язків між ними.

04.01.2024 року директором Одеського дитячого будинку-інтернат було надіслано відповідь ОСОБА_1 щодо вибуття підопічної, в якій зазначалося, що до повноважень Одеського дитячого будинку-інтернат, як надавача соціальних послуг, не входить вирішення питання щодо встановлення порядку взаємодії із законними представниками підопічної та способу реалізації їх повноважень, розмежування прав та обов`язків між ними. Усі розбіжності, які виникають у законних представників недієздатної підопічної ОСОБА_6 , рекомендовано вирішувати мирним шляхом або відповідно чинного законодавства України.

08.01.2024 року директором Одеського дитячого будинку-інтернат було надіслано відповідь ОСОБА_1 на її звернення від 05.01.2024 року щодо вибуття підопічної, яка містила аналогічне пояснення.

26.01.2024 року директором Одеського дитячого будинку-інтернат було надіслано відповідь ОСОБА_1 на її звернення від 23.01.2024 року щодо вибуття підопічної, в якій повідомлялося, що від матері ОСОБА_4 другого законного представника ОСОБА_6 знову отримано заяву, в якій мати не дає дозвіл на виїзд її доньки з будинку-інтернату у період дії воєнного стану в Україні.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що відповідач діяв згідно положень Статуту Одеського дитячого-будинку інтернату, відповідно до якого тимчасове вибуття вихованця/підопічної за особистими мотивами або на канікули здійснюється на підставі: письмової заяви опікунів. Третя особа - ОСОБА_4 не давала згоди на вибуття підопічної ОСОБА_6 до іншого опікуна позивача по справі. Отже, Одеський дитячий будинок-інтернат був позбавлений можливості надати дозвіл ОСОБА_1 на тимчасове вибуття до неї ОСОБА_6 .

Крім того, директор Одеського дитячого будинку-інтернату неодноразово звертався до органів опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради та Київської районної адміністрації Одеської міської ради з проханням надати роз`яснення щодо порядку взаємодії із законними представниками підопічної, способу реалізації їх повноважень опікунів, розмежування прав та обов`язків між ними, механізму оформлення взаємовідносин та правочинів, забезпечуючи інтереси та потреби підопічної ОСОБА_6 . Однак, органи опіки та піклування районних адміністрацій таких роз`яснень не надали.

Також директор Одеського дитячого будинку-інтернату неодноразово надсилав листи-відповіді позивачу по справі ОСОБА_1 , в яких повідомляв, що до повноважень Одеського дитячого будинку-інтернат, як надавача соціальних послуг, не входить вирішення питання щодо встановлення порядку взаємодії із законними представниками підопічної та способу реалізації їх повноважень, розмежування прав та обов`язків між ними. Усі розбіжності, які виникають у законних представників недієздатної підопічної ОСОБА_6 , рекомендовано вирішувати мирним шляхом або відповідно чинного законодавства України.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірною бездіяльність відповідача Одеського дитячого будинку-інтернату, яка проявилась у відмові дозволити тимчасове вибуття її підопічної ОСОБА_6 , не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Одеського дитячого будинку-інтернат дозволити тимчасове вибуття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щовихідних (суботу та неділю), щосвяткових днів, а також строком на два місяці з дня набрання чинності судовим рішенням за результатами розгляду даної справи.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України, передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, відповідно до ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

У матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків по відношенню до ОСОБА_6 , вад здоров`я, неможливість утримувати дитину та приділяти достатню увагу.

В судовому засіданні встановлено, що між опікунами ОСОБА_6 існують тривалі напружені конфліктні відносини, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносини і така ситуація не дає можливості мирним шляхом вирішити питання порядку опіки над ОСОБА_6 , який мав би влаштовувати кожну із сторін, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, дані конфліктні відносини вочевидь не сприяють позивачу у реалізації можливості регулярно спілкуватися з підопічною. Факт наявності конфлікту сторони не заперечували, проте жодних обставин, які б свідчили про негативну поведінку позивачки відносно пдопічної, судом не встановлено; не знайшли свого підтвердження доводи третьої особи ОСОБА_4 про негативний вплив на психоемоційний стан ОСОБА_6 . Жодного процесуального рішення з приводу протиправної поведінки позивача відносно підопічної суду не надано та за показами сторін таке рішення відсутнє.

Напротивагу чому активна поведінка позивача, а саме численні звернення до Одеського дитячого будинку-інтернат з проханням дозволити тимчасове вибуття підопічної до позивача та систематичні зустрічі бабусі з онукою, свідчать про її бажання брати участь у житті ОСОБА_6 , на що вона має право на рівні з матір`ю.

Суд наголошує, що для ОСОБА_6 вкрай важлива комунікація опікунів у спілкуванні між собою в питаннях захисту прав та інтересів підопічної, що опікунами, як встановлено судом, не здійснюється.

Суд звертає увагу на пояснення представник відповідача у судовому засіданні, в яких остання повідомила, що мама відвідувала ОСОБА_6 за час війни приблизно два-три рази. Поведінка ОСОБА_8 зараз погіршилася, вона нервує. Дівчина не бере участь, як інші вихованці закладу, у вишиванні та плетінні сіток, більше відпочиває. На неї негативно впливають постійна ізольованість та одноманітність. У зв`язку з цим, Суд вважає, що тимчасове вибуття ОСОБА_6 до бабусі - ОСОБА_1 , здійснюватиметься в інтересах підопічної, яка матиме можливість перебувати в родинному колі та спілкуватися з рідними.

Суд зауважує, що третя особа - ОСОБА_4 , не зверталася до суду із позовною заявою щодо надання дозволу на виїзд за межі України ОСОБА_6 без згоди іншого опікуна ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що органами опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради та Київської районної адміністрації Одеської міської ради не надано роз`яснення з приводу взаємодії Одеського дитячого будинку-інтернат з опікунами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що діють в інтересах підопічної ОСОБА_6 , 1998 року народження, Суд вважає, за доцільне встановити такий порядок тимчасового вибуття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Одеського дитячого будинку-інтернату до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : щотижня з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 16 год. 00 хв. неділі, при святкуванні днів народжень ОСОБА_6 , щороку з 09.00 год. до 17.00 год., святкуванні новорічних та державних свят України, Пасхи з 12.00 год. до 16.00 год.

Визначений судом спосіб участі у спілкуванні ОСОБА_6 з бабусею відповідає інтересам підопічної, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, створить умови для виконання позивачем опікунських обов`язків, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 55, 259, 265, 268, 300 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеського дитячого будинку-інтернат, треті особи ОСОБА_4 , Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування та Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Одеський дитячий будинок-інтернат дозволити тимчасове вибуття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щотижня з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 16 год. 00 хв. неділі, при святкуванні днів народжень ОСОБА_6 , щороку з 09.00 год. до 17.00 год., святкуванні новорічних та державних свят України, Пасхи з 12.00 год. до 16.00 год.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.