Провадження № 2/522/1544/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Еліт Фінанс про припинення обтяження рухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ТОВ Фінансова компанія Еліт Фінанс про припинення обтяження рухомого майна.

Позовна заява мотивована тим, що 30.07.2020 позивач придбав транспортний засіб марки NISSAN модель ROGUE УНІВЕРСАЛ-В, 2008-року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3559/20/001301, укладеного між ТОВ МП «УНІВЕСРАЛ-ЛТД» та ОСОБА_1 ТОВ МП «УНІВЕСРАЛ-ЛТД» діяв на підставі договору комісії № 3559/20/001301, укладеного 30.07.2020 з ОСОБА_2 , який був власником вказаного транспортного засобу на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 . 01.08.2020 ОСОБА_1 було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на автомобіль NISSAN модель ROGUE УНІВЕРСАЛ-В, 2008-року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_5 .

06.04.2023 позивач звернувся до ТСЦ МВС з метою продажу свого автомобіля, де дізнався, що на його транспортний засіб накладено обтяження заборона відчуження, обтяжувачем є ТОВ «ФК Еліт Фінанс» на підставі договору про відступлення прав вимоги, серія та номер:2273/к, виданого 02.07.2020 ПАТ «Дельта Банк».

Вказував, що на момент придбання транспортного засобу вказане обтяження було відсутнє, накладене лише 16.03.2021, тоді як договір купівлі-продажу між сторонами укладено 30.07.2020, перереєстровано 01.08.2020. Таким чином, на належне йому майно було безпідставно накладено приватне обтяження, чим порушено його майнові права щодо розпорядження власністю.

На підставі вказаного ОСОБА_1 просив суд припинити обтяження рухомого майна шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження: тип обтяження: застава рухомого майна; зареєстровано: 16.03.2021 за № 28655771 реєстратором: Цілепа Є.М., Регіональна філія м. Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи», Київська область; Документ підстава: договір про відступлення прав вимог, серія та номер: 2273/К, виданий 02.07.2020, видавник: ПАТ «Дельта Банк», звернення стягнення: лист від 16.03.2021; об?єкт обтяження: автомобіль дегковий, NISSAN ROGUE, 2008 року випуску , номер об?єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_6 , св.-во про реєстрацію ТЗ ВНС 165961, видане РЕВ-1 при УДА ГУМВС України в Одеській області; Відомості про обтяження: заборонено відчужувати; Боржник: ОСОБА_3 , код: , Україна, Одеська область, м. Одеса, вул. Толбухіна, буд. 10; Обтяжувач: ТОВ «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс»; код 40340222.

Ухвалою суду від 07.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.08.2023 від представника відповідача через систему «Електронний Суд» надійшло повідомлення про відсутність матеріалів у електронній справі.

19.09.2023 від представника позивача надійшла заява про попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат у розмірі 1 073,60 грн судового збору та 20 000,00 грн надання професійної правничої допомоги.

05.10.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить суд у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що договір застави, на забезпечення виконання якого внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна оскаржуваний запис про обтяження рухомого майна позивача, не є припиненим, тому немає правових підстав для скасування обтяження рухомого майна належного позивачу.

21.12.2023 від представника позивача надійшла заява про долучення доказів, а саме: квитанція № 17 від 12.09.2023 та договір № 17 про надання правничої допомоги у цивільній справі від 12.09.2023.

08.02.2023 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 08.02.2024 було задоволено.

26.02.2024 та 01.03.2024 на виконання ухвали суду від 08.02.2024 від ДП «Національні інформаційні системи» надійшли два аналогічних за змістом листа, згідно яких надання інформації з Державного реєстру не належить до повноважень ДП «НАІС» , відтак відсутня нормативно визначена можливість для надання відомостей, зазначених в ухвалі.

19.03.2024 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, а саме: рекомендоване повідомлення кур`єрської служби, копія адвокатського запиту від 11.03.2024, відповідь адміністратора ТСЦ 5152 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївський та Херсонській областях від 15.03.2024.

18.06.2024 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, а саме: витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 91580979 від 03.06.2024, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 91580788 від 03.06.2024, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 91580995 від 03.06.2024, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 91581026 від 03.06.2024.

18.06.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов просять задовольнити та стягнути судові витрати.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.09.2008 автомобіль NISSAN модель ROGUE УНІВЕРСАЛ-В, 2008-року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_6 було зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку ДДР № 381293 від 25.09.2008 ПП «Євро-моторс-2» та ВМД Південної РМ від 02.07.2008.

20.12.2019 вищезазначений транспортний засіб було перереєстровано в ТСЦ МВС № 3246 на ім?я ОСОБА_2 на підставі розпорядчого документа власника та договору купівлі-продажу № 3246/2019/1834835.

30.07.2020 ОСОБА_1 придбав транспортний засіб марки NISSAN модель ROGUE УНІВЕРСАЛ-В, 2008-року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 на підставі договору купівлі продажу транспортного засобу 3559/20/001301, укладеного з ТОВ МП «УНІВЕСРАЛ-ЛТД». 01.08.2020 ОСОБА_1 було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на автомобіль NISSAN модель ROGUE УНІВЕРСАЛ-В, 2008-року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_5 .

06.04.2023 позивач звернувся до ТСЦ МВС з метою продажу свого автомобіля, де дізнався, що на його транспортний засіб накладено обтяження заборона відчуження, обтяжувачем є ТОВ «ФК Еліт Фінанс» на підставі договору про відступлення прав вимоги, серія та номер:2273/к, виданого 02.07.2020 ПАТ «Дельта Банк».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_5 вказував, що на час придбання цього транспортного засобу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження цього майна.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого заставою.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України від 03.04.2013 у справі № 6-7цс13, від 19.11.2014 у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 463/3582/17, від 18.12.2019 у справі № 619/4033/18 та від 18.03.2020 у справі 202/5584/18.

Судом встановлено, що на час реєстрації права власності на спірний транспортний засіб за позивачем 01.08.2020 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні будь-які відомості про обтяження цього рухомого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та відповіддю ТСЦ МВС № 5152 від 06.05.2023.

При цьому, обтяження було зареєстровано лише 16.03.2021 за № 28655771, таким чином, позивач є добросовісним набувачем, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання зокрема як розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач просить суд відшкодувати йому витрати на правову допомогу у сумі 20 000,00 грн.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ВП ВС у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться: договір про надання правничої допомоги (у цивільних справах) № 17 від 12.09.2023, укладений між адвокатом Селезньовою Т.В. та ОСОБА_1 ; квитанція до прибуткового касового ордера № 17 від 12.09.2023 на суму 20 000,00 грн; копія нотаріально посвідченої довіреності від 13.06.2023 № 2818 від ОСОБА_1 на представництво його інтересів адвокатом Селезньовою Т.В.; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 157.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із скасуванням обтяження рухомого майна; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1 073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Еліт Фінанс про припинення обтяження рухомого майна задовольнити.

Припинити обтяження шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження: тип обтяження: застава рухомого майна; зареєстровано: 16.03.2021 року за № 28655771 реєстратором: ОСОБА_6 , Регіональна філія м. Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи», Київська область; Документ підстава: договір про відступлення прав вимог, серія та номер: 2273/К, виданий 02.07.2020, видавник: ПАТ «Дельта Банк», звернення стягнення: лист від 16.03.2021; об?єкт обтяження: автомобіль легковий, NISSAN ROGUE, 2008 року випуску, номер об?єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_6 , свідоцтво во про реєстрацію ТЗ НОМЕР_7 , видане РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області; Відомості про обтяження: заборонено відчужувати; Боржник: ОСОБА_3 , код: НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ; Обтяжувач: ТОВ «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс»; код 40340222.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (, адреса: м. Київ, пл. Солом`янська, 2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) 1 073,60 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

В іншій частині відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 24.06.2024.

Суддя І.А. Павлик