ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3209/24 Справа № 203/2440/23 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С.В Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Позовні вимоги заявник обґрунтовував тим, що 21 серпня 2022 року на перехресті вулиці Леоніда Стромцова та проспекту Богдана Хмельницького в місті Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , що належить йому на праві власності, та транспортного засобу марки «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , забезпечений полісом НОМЕР_3 , виданий ПрАТ «СК «Вусо». Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року у справі № 203/3326/22 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Ця постанова не була оскаржена у встановленому законодавством порядку та набрала законної сили 23 вересня 2022 року. Внаслідок настання цієї ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Так, відповідно до висновку експерта № 3009/22 від 20 вересня 2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 253 400,69 грн, а ринкова вартість цього колісного транспортного засобу у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 22 840,01 грн. Судовий експерт у висновку зазначив, що вартість відновного ремонту КТЗ склала 583 754,64 грн, а ринкова вартість КТЗ складає 253 400,69 грн. Отже, вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 253 400,69 грн, оскільки відновлювати цей КТЗ економічно недоцільно. З метою компенсації спричинених збитків позивач у визначеному законом порядку звернувся до страховика відповідача ПрАТ «СК «Вусо» з повідомленням про ДТП та з заявою на виплату страхового відшкодування разом з усіма визначеними законом документами. 04 жовтня 2022 року ПрАТ «СК «Вусо» позивачу було виплачене страхове відшкодування в розмірі 128 500,00 грн, в межах ліміту за шкоду, заподіяну майну, передбачену умовами полісу ОСЦПВ № 208881869 (130 000,00 грн), з яких 1 500,00 грн франшиза. Позивач вважав, що оскільки розмір заподіяної шкоди більший за розмір страхового відшкодування, то з відповідача підлягає стягненню шкода, що не покривається страховим відшкодуванням, а також понесені ним витрати на евакуацію автомобіля в розмірі 2 400,00 грн, оскільки його автомобіль після настання ДТП був не на ходу. Оскільки розмір завданого йому матеріального збитку внаслідок настання ДТП становить 230 560,68 грн, з яких йому відшкодовано страховиком 128 500,00 грн, при цьому його витрати на евакуацію автомобіля склали 2 400,00 грн, то вважав, що з відповідача на його користь підлягає стягненню різниця завданого матеріального збитку в розмірі 104 460,68 грн (230 560,68 грн 128 500,00 грн + 2 400,00 грн). Крім того, стверджував, що внаслідок настання ДТП йому було завдано моральну шкоду яку він оцінив у 10 000,00 грн, яка полягає у пережитому внаслідок настання ДТП нервовому стресі. Він фактично втратив можливість користуватися власним транспортним засобом, оскільки його було знищено в результаті настання ДТП.

Ураховуючи викладене, позивач виклав вимоги про стягнення з відповідача на його користь матеріальних збитків в розмірі 104 460,68 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн та судових витрат.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 104 460,68 грн, моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 064,60 грн, витрати на проведення експертизи в розмірі 4 300,00 грн та витрати на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 10 000,00 грн, а всього 121 825,28 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклав вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилався на те, що наданий позивачем висновок експерта не є належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує розмір матеріальних збитків, оскільки такі збитки повинні бути встановлені належно проведеною судовою експертизою.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.12).

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року у справі № 203/3326/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850,00 грн за те, що 21 серпня 2022 року о 17 год. 04 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на перехресті вулиці Леоніда Стромцова та проспекту Богдана Хмельницького в місті Дніпрі, виїхавши на регульоване перехрестя, при проїзді перехрестя в напрямку вулиці Леоніда Стромцова не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку по проспекту Богдана Хмельницького та скоїв з ним зіткнення, чим порушив пункт 16.6 ПДР України. Вказана постанова набрала законної сили 25 вересня 2022 року (а.с.13).

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вказаною вище постановою встановлено, що 21 серпня 2022 року о 17 год. 04 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на перехресті вулиці Леоніда Стромцова та проспекту Богдана Хмельницького в місті Дніпрі, виїхавши на регульоване перехрестя, при проїзді перехрестя в напрямку вулиці Леоніда Стромцова не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку по проспекту Богдана Хмельницького та скоїв з ним зіткнення, чим порушив пункт 16.6 ПДР України (а.с.13).

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом ОСЦПВ № 208881869, то позивач з метою компенсації спричинених внаслідок настання ДТП збитків в порядку визначеному законом звернувся до ПрАТ «СК «Вусо» з заявою на виплату страхового відшкодування від 26 серпня 2022 року разом з усіма визначеними законом документами (а.с.14,15).

Згідно висновку експерта № 3009/22 від 20 вересня 2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобілю марки «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП складає 253 400,69 грн, а ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 22 840,01 грн. Судовий експерт у висновку також зазначив, що вартість відновного ремонту КТЗ склала 583 754,64 грн, а ринкова вартість КТЗ складає 253 400,69 грн. Як видно з вищеперерахованих значень вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 253 400,69 грн, оскільки відновлювати цей КТЗ економічно недоцільно (а.с.19-40). При цьому, вартість експертних послуг становить 4 300,00 грн (а.с.41).

04 жовтня 2022 року ПрАТ «СК «Вусо» позивачу було виплачене страхове відшкодування в розмірі 128 500,00 грн, в межах ліміту за шкоду, заподіяну майну, передбаченого умовами полісу ОСЦПВ № 208881869 (130 000,00 грн), з яких 1 500,00 грн франшиза (а.с.42,43).

30 березня 2023 року представником позивача на адресу відповідача з описом вкладення була направлена досудова вимога, яка останнім залишена без уваги (а.с.44-45,46).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів факт заподіяння йому майнової шкоди внаслідок скоєння ДТП, яка сталась з вини відповідача, тому, з урахуванням страхової виплати, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків в розмірі 104 460,68 грн.

Оцінюючи аргументи позивача щодо відшкодування моральної шкоди та частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення цієї шкоди в розмірі 2 000,00 грн, суд першої інстанції керувався принципами справедливості та розумності, враховуючи обставини (які на думку суду заслуговували на увагу з точки зору доказовості аргументів позивача) завданої шкоди позивачу, тривалість його зусиль для відновлення своїх порушених прав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частина друга цієї статті уточнює у чому полягає моральна шкода, а частина третя цієї статті містить також уточнення щодо визначення розміру цієї шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 даного Закону до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Встановлено, що згідно висновку експерта № 3009/22 від 20 вересня 2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобілю марки «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП складає 253 400,69 грн, а ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 22 840,01 грн. Судовий експерт у висновку також зазначив, що вартість відновного ремонту КТЗ склала 583 754,64 грн, а ринкова вартість КТЗ складає 253 400,69 грн. Як видно з вищеперерахованих значень вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 253 400,69 грн, оскільки відновлювати цей КТЗ економічно недоцільно.

04 жовтня 2022 року ПрАТ «СК «Вусо» позивачу було виплачене страхове відшкодування в розмірі 128 500,00 грн, в межах ліміту за шкоду, заподіяну майну, передбаченого умовами полісу ОСЦПВ № 208881869 (130 000,00 грн), з яких 1 500,00 грн франшиза.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищують його вартість на момент ДТП, його ремонт є економічно необґрунтованим, тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, за мінусом сплаченого страхового відшкодування та франшизи.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що висновок авто-товарознавчої експертизи № 3009/22 від 20 вересня 2022 року, складений на замовлення позивача, є недопустимим доказом, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним.

Так, частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до частини першої статті 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

За змістом пункту 5.1 Методики за рішенням особи, яка залучила експерта, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе у разі надання нею даних, необхідних для проведення дослідження.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач в силу частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданого позивачем висновку авто-товарознавчої експертизи № 3009/22 від 20 вересня 2022 року, не спростував визначений розмір матеріального збитку та вартість транспортного засобу після ДТП, а отже не довів, що такі визначено експертним дослідженням неправильно.

Крім того, складений на замовлення позивача висновок експерта ОСОБА_3 № 3009/22 від 20 вересня 2022 року, є належним та допустимим доказом, оскільки висновок складений у відповідності до приписів статей 102, 106 ЦПК України, експерт ОСОБА_3 попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а також висновок підготовлено для подання до суду, що спростовує доводи представника відповідача.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції у судовому засіданні було допитано судового експерта ОСОБА_3 , який повністю підтвердив результати проведеної ним експертизи, які викладені у висновку експерта № 3009/22 від 20 вересня 2022 року. Зокрема, експерт підтвердив, що він особисто проводив огляд та ідентифікацію пошкодженого транспортного засобу, складав протокол огляду пошкодженого КТЗ, ремонтну калькуляцію та здійснював усі інші розрахунки під час складання висновку.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що проведення ремонту транспортного засобу позивачем спростовує висновки експертизи про фізичне знищення транспортного засобу, а тому потрібно стягнути з відповідача не різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, як просить позивач, а саме фактичні витрати на ремонт транспортного засобу, оскільки відповідно до змісту статті 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позивача не заперечувався факт відновлення транспортного засобу, однак судом було встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищує його ринкову вартість до його пошкодження, а тому відповідно до положень статті 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів його ремонт є економічно необґрунтованим, а транспортний засіб вважається фізично знищеним саме в силу положень зазначеної статті Закону, а не через технічну неможливість його ремонту.

Безпідставними також є посилання відповідача на те, що позивач не надав доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт та що саме ним ці витрати понесені, оскільки сума майнової шкоди за фізично знищений автомобіль вірно визначена позивачем з у рахуванням положень статті 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та на підставі наданого позивачем висновку експерта, наявного в матеріалах справи.

Доводи відповідача про здійснення позивачем фактичного ремонту транспортного засобу марки «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не мають правового значення для вирішення цього спору, оскільки проведення такого економічно невигідного ремонту, який, як вбачається з матеріалів справи, є більш економічно затратним для позивача, аніж сума страхового відшкодування, та є його правом, а відшкодування фактичних витрат на ремонт транспортного засобу у разі визнання його знищеним не передбачено чинним законодавством.

Щодо посилання відповідача на необхідність вирішення питання передачі залишків пошкодженого транспортного засобу позивача, то враховуючи положення статті 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач звернувся з вимогою щодо стягнення різниці між вартістю транспортною засобу до пошкодження і його вартістю після пошкодження, за мінусом страховою відшкодування та з урахуванням витрат на евакуацію автомобіля.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 (провадження № 14-25цс23) зазначила: «... за змістом статі 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином, ремонт автомобіля марки «Renault Kadjar», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП...».

Тобто передача заподіювачу шкоди залишків пошкодженою автомобіля можлива у випадку, якщо він має намір відшкодувати матеріальні збитки у розмірі вартості транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди. Натомість у даній справі позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до і після пошкодження, за мінусом страхового відшкодування та з урахуванням витрат на евакуацію автомобіля. Тому підстави для передачі відповідачу придатних залишків автомобіля марки «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 відсутні. Крім того, відповідач не звертався до суду із зустрічним позовом чи будь-якими іншими заявами щодо повернення йому вказаного майна.

Враховуючи, що відповідач не оскаржує зменшення розміру морального відшкодування, неспростований належним чином (загальне твердження про безпідставність судового рішення в цій частині, у тому числі у апеляційній скарзі, не є належним спростуванням, а є лише незгодою із висновком суду) встановлений судом першої інстанції факт нанесення моральної шкоди позивачу з вини відповідача є доведеним.

При визначенні розміру моральної шкоди судом враховано обставини справи, а саме те, що в результаті ДТП транспортному засобу, який належить позивачу, було завдано механічних ушкоджень, що в свою чергу завдало майнових збитків позивачу з вини відповідача, і спричинило втрату позивачем можливості користуватись транспортним засобом на деякий час, що призвело до необхідності вчинення ним дій направлених на отримання відшкодування майнової шкоди, до незначних вимушених змін у життєвих стосунках позивача, зусилля, які необхідні для відновлення транспортного засобу, глибину фізичних і душевних страждань.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2024 року.

Судді: