НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/722/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі судді Олійник А.О.,

з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,

представника позивача Грици І.Ю.,

представника відповідача Солов`я О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позовна заява мотивована тим, що 05 квітня 2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі ТОВ «Служба миттєвого кредитування») було укладено договір про надання фінансових послуг № 721, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надав позичальнику грошові кошти в 3 200,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути вказану суму та сплатити відсотки за користування кредитними коштами на умовах, визначених умовами договору. Вказує, що договір укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за договором № 721 від 05 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило право боргової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором № 721 від 05 квітня 2021 року.

Відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за договором про надання фінансових послуг, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 54 968,00 грн, з яких: 3 200 грн тіло кредиту, 51 768,00 грн відсотки за користування кредитом.

Проте, із врахуванням принципу розумності і співмірності, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 39 505,28 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 3 200 грн, заборгованість за відсотками - 36 305,28 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Соловей О.В. подав до суду відзив, в якому позов визнав частково, зазначив, що первісний кредитор ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 05 квітня 2021 року надав відповідачу грошові кошти у сумі 3 200 грн, та за умовами пункту 1.3 Договору, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту сторони визначили строк кредитування 16 днів. Таким чином строк кредитування сплив 20 квітня 2021 року, а тому розмір заборгованості за договором із врахуванням 16- денного строку кредитування складає 4 224 грн, з яких 3 200 грн сума кредиту, 1 024 грн проценти за користування кредитом. Зазначив, що відповідачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн.

Крім того, представник відповідача адвокат Соловей О.В. подав заяву про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог за договором про надання фінансових послуг № 721 від 05 квітня 2021 року. Зазначає, що позивач на підставі договорів факторингу набув право грошової вимоги до відповідача 10 січня 2023 року. При цьому договір про надання фінансових послуг № 721 укладений 05 квітня 2021 року, а отже із врахуванням умов договору та строку кредитування у 16 днів, останнім днем погашення заборгованості та виникненням прав вимоги за договором є 20 квітня 2021 року. За таких обставин 3-річний загальний строк позовної давності, протягом якого особа може звернутись до суду, закінчився 21 квітня 2024 року, а позивач звернувся до суду 15 жовтня 2024 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Представник позивача - Ткаченко М.М. надіслала до суду відповідь на відзив в якому просила задовольнити позов в повному обсязі. Зазначила про безпідставність доводів представника відповідача стосовно 16-денного строку кредитування, оскільки відповідно до п. 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить 1 рік. Вказала, що нарахування відсотків здійснювалось за період з 05.04.2021 до 04.04.2022, тобто в межах строку кредитування, та із врахуванням визначеної сторонами відсоткової ставка за перші 16 днів - 2% на день, з 17 по 30 день -3,64% на день, з 31 по 46 5,02% на день, у подальшому 7,67% на день. При цьому вказала, що відповідачем не підтверджено належного виконання умов договору, не доведено, що на час укладення договору вона не було ознайомлена з його умовами, у зв`язку з чим відсутні підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості. Умови договору не оскаржувались, не визнавались недійсними, а тому такий договір із врахуванням презумпції правомірності правочину має бути виконаний сторонами. Щодо застосування строків позовної давності, зазначає, що сторонами договору у пункті 1.9 визначено граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік, отже строк договору про надання фінансових послуг № 721 від 05 квітня 2021 спливає 05 квітня 2022 року, а тому із врахуванням вимог ст. 257 ЦК України, строк позовної давності спливає 05 квітня 2025 року. Крім того відповідачем не враховано, що строки давності були продовжені на період карантину та воєнного стану, а тому вважає, що позивачем дотримані строки позовної давності щодо стягнення спірної заборгованості за кредитним договором. Вважає, що надані відповідачем розрахунки сум витрачених на професійну правничу допомогу є неспівмірними із наданим обсягом послуг, а відтак не підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання заперечення не скористалася.

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» - адвокат Грица І.Ю. у судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав викладених у ній.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Соловей О.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що факт укладення договору та отримання кредитних коштів визнається відповідачем. Проте вважав, що заборгованість відповідача включає тіло кредиту 3200 грн та відсотки нараховані за період з 05 квітня 2021 року по 20 квітня 2021 року у розмірі 1024 грн.

Процесуальні дії у справі

05 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26 листопада 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою в судове засідання усіх учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

05 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про надання фінансових послуг №721 (далі Договір), який останньою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «R6», відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в Заяві-анкеті та складає 3 200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору (пункт 1.1 Договору ) (арк. спр. 6-8).

Кредит надається на строк, зазначений у Заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (пункти 1.2, 1.3 Договору).

Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64%, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в; д) тип процентної ставки фіксована (пункт 1.4 Договору).

В разі, якщо сума кредиту залишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (пункт 1.4.2 Договору).

Граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік (пункт 1.9 Договору).

Реальна річна процента ставка дорівнює загальній вартості кредиту та складає: при нарахуванні відсотків згідно п. 1.4 а договору - 730 відсотків річних; при нарахуванні відсотків згідно п. 1.4 б договору - 1 302,36 відсотків річних; при нарахуванні відсотків згідно п. 1.4 в договору - 1 711,7 відсотків річних; при нарахуванні відсотків згідно п.1.4 г договору - 2 735,45 відсотків річних (пункт 4.2 Договору).

Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (пункт 4.3 Договору).

Сторони дійшли згоди, що цей договір укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (п. 4.15 Договору).

Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення у 365 днів, відсотків за користування кредитом міститься у Заяві-анкеті (додаток №1 до Договору), яка підписана електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (арк. спр. 8 на звороті).

Відповідно до повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 11 вересня 2024 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» підтвердило ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що на підставі укладеного між ними договору про організацію переказів грошових коштів було здійснено переказ грошових коштів, деталі транзакції: номер карти: НОМЕР_1 , власник карти (емітент) банк COMMERCIAL BANK PRIVATBANK, категорія карти MasterCard, час запиту 05.04.2021 11:17:31, номер договору згідно інформації кредитора 721, сума 3 200, валюта UAH. Інформацією про держателя вищевказаної банківської карти та про рух коштів по ній в повній мірі володіє банк-емітент карти (арк. спр. 13).

Зазначені реквізити банківської карти № НОМЕР_1 підтвердженні ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у заявці-анкеті на отримання кредиту від 05 квітня 2021 року (додаток №1 до Договору).

Згідно з складеним ТОВ «Колект Центр» розрахунком заборгованості за договором №721 від 05 квітня 2021 року, загальна заборгованість за договором станом на 03 жовтня 2024 року складає 54 968 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 3 200 грн, заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги 21 088 грн, нараховані відсотки згідно договору 30680 грн (арк. спр.12 на звороті 15, 16,17).

Відповідно до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60 168 947 грн, а ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між клієнтом і боржниками (п.2.1 Договору Факторингу). Відповідно до умов цього договору фактор набуває права на всі суми які він одержить на виконання вимоги від боржників (п.2.2 Договору Факторингу). За цим договором фактор одержує права замість клієнта, вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами права надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається (п. 2.3 Договору Факторингу). На підтвердження здійснення часткової оплати за договором факторингу надано платіжну інструкцію та складені акти приймання-передавання реєстру боржників (арк. спр. 18-20).

Відповідно до реєстру боржників та витягів з реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 721 від 05 квітня 2021 року в загальному розмірі 24 288 грн грн, з яких 3 200,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 21 088,00 грн заборгованість за процентами (арк. спр. 21-23).

ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» згідно договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у додатках №1, №3, про що складений акт прийому передачі реєстру боржників (арк. спр. 24-26).

Відповідно до реєстру боржників та витягу з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 721 від 05 квітня 2021 року в загальному розмірі 54 968,00 грн, з яких 3 200 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 51 768 грн заборгованість за процентами (арк. спр. 28-30).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не спростовано факт переходу права грошової вимоги відпервісного кредитора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал» та згодом до позивача ТОВ «Коллект Центр» за договором про надання фінансових послуг № 721 від 05 квітня 2021 року, укладеними між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

Зазначена обставина відповідачем не оспорюється.

Стосовно стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Суд установив, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг № 721 від 05 квітня 2021 року, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).

Відповідно до умов договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало відповідачу позику в сумі 3 200 грн, а остання зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними.

05 квітня 2021 року кредитні кошти були перераховані відповідачу.

Факт укладення договору та отримання відповідачем коштів у ТОВ «Служба миттєвого кредитування» суд вважає доведеним та вказані обставини визнаються відповідачем.

У подальшому позивач ТОВ «Коллект Центр» набув права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним договором.

Відповідач у справі вважає, що за умовами пункту 1.3 Договору, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту сторони визначили строк кредитування у 16 днів, а тому проценти за користування кредитом становлять - 1 024 грн.

Суд не погоджується із такими доводами відповідача.

Пунктом 1.3 Договору про надання фінансових послуг сторонами визначено орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту та у разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів.

Граничний строк кредитування (строк дії договору) визначений п. 1.9 Договору та становить 1 рік, а також заявою-анкетою 365 днів.

Пунктом 1.4.2 Договору сторонами погоджено, що в разі, якщо сума кредиту залишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (пункт 1.4.2 Договору).

Суд встановив, що 19 квітня 2021 року відповідач сплатила усі нараховані проценти у розмірі 960 грн. Строк повернення кредиту відповідно до п. 1.3 Договору був перерахований. У подальшому відповідач жодних платежів на погашення заборгованості не вносила. Відсотки за користування кредитними коштами були нараховані кредиторами у розмірі визначеному договором за фактичний строк користування кредитом, в межах строку дії договору, який становить 1 рік, відповідно до п.п. 1.4. 1.9 Договору.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо того, що 16-денний строк кредитування був визначений сторонами графіком платежів та паспортом споживчого кредиту, оскільки паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування, а тому не може бути розцінений судом як частина кредитного договору, яким зафіксовані умови кредитування.

Відтак відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитору кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість: за договором № 721 від 05 квітня 2021 року у сумі 54 968 грн, з яких: 3 200 грн тіло кредиту, 21088 грн відсотки за користування кредитом нараховані станом на 01 грудня 2021 року, відсотки за користування кредитом нараховані за період з 01 грудня 2021 року по 04 квітня 2022 року - 30 680 грн, а всього відсотки становлять 51 768 грн.

Вказана обставина підтверджується розрахунками заборгованості, наданими позивачем (арк.спр.14-17).

Відповідачем контррозрахунок не наданий.

Доводи представника відповідача про те, що нараховані відсотки за користування кредитом є несправедливими та неспівмірними з тілом кредиту, та можуть бути зменшені судом, суд відхиляє.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1 статті 3 ЦК України, а стаття 204 ЦК встановлює презумпцію правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд встановив, що позивач нарахував відсотки за користування кредитними коштами у розмірі, який визначений договором. Крім того позивачем самостійно було прийнято рішення щодо часткового списання відсотків у розмірі 15 462,72 грн.

Нормами ЦК України не визначено право суду на зменшення розміру відсотків за користування грошовими коштами, за умови що вони значно перевищують розмір тіла кредиту, оскільки фактично вони є платою за користування кредитними коштами та їх розмір було узгоджено сторонами у договорі, який є чинний та не оспорений.

Водночас згідно вимог частини першої статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, з огляду на принципи обов`язковості договору, презумпцію правомірності правочину, змагальності та диспозитивності, враховуючи межі заявлених вимог, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 721 від 05 квітня 2021 року у розмірі 39 505,28 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 3 200 грн, заборгованість за відсотками - 36 305,28 грн.

Щодо строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України,позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідача адвокат Соловей О.В. подав заяву про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог, оскільки спірний договір укладений 05 квітня 2021 року, а тому із врахуванням строку кредитування у 16 днів, право вимоги за договором виникло 20 квітня 2021 року, а отже загальний строк позовної давності закінчився 21 квітня 2024 року, про цьому позивач звернувся до суду 15 жовтня 2024 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Суд відхиляє ці доводи представника відповідача, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що пунктом 1.9 спірного договору сторонами погоджений строк кредитування (строк дії договору) 1 рік, а отже строк договору про надання фінансових послуг № 721 від 05 квітня 2021 року закінчується 05 квітня 2022 року.

Таким чином із врахуванням загальної позовної давності тривалістю у три роки, строк позовної давності за договором про надання фінансових послуг № 721 від 05 квітня 2021 року спливає 05 квітня 2025 року, а тому відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності.

Крім того п.12,19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що строки позовної давності на час дії карантину продовжуються, а на час воєнного стану зупиняються.

З огляду на викладене позов є обґрунтованим, позовні вимоги доведенні, а тому позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 3 028 грн, а всього - 16 028 грн.

Позивачем ТОВ «Коллект Центр» в особі директора Ткаченко М.М. 01 липня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги №01/07/-2024 з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». За умовами п. 2.1 договору адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, яке оформлення у формі заявки на надання юридичної допомоги, взяло на себе зобов`язання надати клієнту юридичну допомогу (арк. спр. 31-32). Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №100 від 14 серпня 2024 року, витягу про надання правової допомоги від 02 жовтня 2024 року згідно Договору №01/07/-2024 від 01 липня 2024 року, АО «Лігал Ассістанс» надало клієнтові ТОВ «Коллект Центр» послуги, пов`язані із наданням усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, на що витрачено 5 годин. Вартість послуг - 13 000 гривень (арк.спр.38,39).

Під час розгляду справи по суті інтереси позивача представляв адвокат Грица І.Ю., який повідомив, що здійснює адвокатську діяльність у складі адвокатського об`єднання «Авіс». Витрати позивача на професійну правничу допомогу складаються лише із усної консультації та підготовки позовної заяви. Докази понесення інших витрат стороною позивача надаватися не будуть.

Представник відповідача Соловей О.В. заявив клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає, що заявлені позивачем витрати є завищеними та неспіввмірними з обсягом виконаних робіт.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21).

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 у справі N 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд враховує, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача, які підлягають розподілу до 3 000,00 грн.

Саме такий розмір витрат є розумним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі згідно акту виконаних робіт.

Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, на відповідача слід покласти судові витрати, понесенні позивачем у виді судового збору у розмірі 3 028 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 721 від 05 квітня 2021 року у розмірі 39 505 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ять) гривень 28 коп, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 3 200 грн, заборгованість за відсотками - 36 305,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 3 000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень сплаченого судового збору, а всього - 6 028 (шість тисяч двадцять вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2024 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, оф.306, м. Київ, код ЄДРПОУ - 44276926.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя А. О. Олійник