Житомирський апеляційний суд
Справа №278/871/24 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О.
Категорія 69 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №278/871/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 06 березня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Татуйка Є.О. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 липня 2017 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1153.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 06 березня 2024 року заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнана неподаною та повернута заявнику.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що вона на виконання ухвали суду першої інстанції направила заяву про усунення недоліків, до якої додала у новій редакції позовну заяву про розірвання шлюбу, в якій зазначила останнє відоме їй місце проживання відповідача в Україні: АДРЕСА_1 . Наразі їй не відомо місце реєстрації чи перебування відповідача. У зв`язку з цим, суд першої інстанції мав застосувати до спірних правовідносин положення ст.187 ЦПК України, за якими, якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, повернення позовної заяви позивачеві із вказаних судом першої інстанції підстав чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачено. У разі встановлення, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому ст.31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Суд першої інстанції на вказані положення закону уваги не звернув та без належних правових підстав повернув позовну заяву, не врахувавши при цьому усталену судову практику.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши відповідно до положень ст.367 ЦПК України законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач не усунула недоліки у заяві у наданий судом строк, а саме, не долучила жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що місцезнаходження майна відповідача чи останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування, чи постійного його заняття (роботи) є адреса, що територіально відноситься до Житомирського району Житомирської області.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2024 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху для усунення недоліків, а саме: позивач не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що місцезнаходженням майна відповідача чи останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування, чи постійного його заняття (роботи) є адреса, що територіально відноситься до Житомирського району Житомирської області, що, в свою чергу, позбавляє суд можливості визначитися стосовно підсудності вказаної справи саме Житомирського районному суду Житомирської області; при поданні позовної заяви до суду за допомогою електронного суду, не надано доказів направлення листом із описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів (а.с.12). Надано п`ятиденний строк для усунення недоліків, із дня отримання копії ухвали.

Листом від 26 лютого 2024 року суд першої інстанції направив ОСОБА_1 копію ухвали про залишення її позову без руху для усунення недоліків (а.с.14).

ОСОБА_1 29 лютого 2024 року, тобто в межах встановленого судом строку для усунення недоліків, надіслала заяву про усунення недоліків, до якої додала позовну заяву про розірвання шлюбу в новій редакції, з урахуванням недоліків, зазначених в ухвалі суду про залишення її позову без руху, а також докази про направлення листом із описом вкладення відповідачу копії позовної заяви (а.с.15-19).

Згідно з частиною першою ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини дев`ятої ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

За змістом п.2 частини третьої ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

При цьому обов`язком позивача є зазначення у позові цих обставин, а не надання доказів у їх підтвердження. Обов`язок встановлення указаних обставин покладається на суд.

Частиною шостою ст.187 ЦПК України встановлено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 20 лютого 2024 року відомості у вказаному реєстрі щодо ОСОБА_2 не знайдено (а.с.10).

Відповідно до частини десятої ст.187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року в справі №569/2295/19 виснувано, що «повернення позовної заяви позивачеві із вказаних в оскаржуваних судових рішеннях підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому ст.31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі».

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня

2020 року в справі №501/2443/18, в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2022 року в справі №552/3486/20. Наразі від такої судової практики Верховним Судом не відступлено.

Як прослідковується зі змісту позовної заяви у новій редакції, останнім відомим позивачу місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 (а.с.16).

Отже, ОСОБА_1 подала позов до суду за останнім відомим їй місцем проживання відповідача у відповідності до вимог частини дев`ятої ст.28 ЦПК України. Цивільним процесуальним законодавством на неї не покладений обов`язок доводити факт того, що відповідач ОСОБА_2 дійсно проживає за вказаною в позовній заяві адресою.

Окрім того, суд не позбавлений можливості здійснювати виклик відповідача у справі через його оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у випадку відсутності можливості встановити його зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування), що прямо передбачено нормами процесуального закону.

Ураховуючи викладене, а також те, що інше місце реєстрації проживання або перебування відповідача невідоме, підсудність цієї справи повинна визначатися згідно з частиною дев`ятою ст.28 ЦПК України, тобто за останнім відомим позивачу зареєстрованим місцем проживання або перебування відповідача.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повертаючи її заявнику, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, а тому висновок суду першої інстанції про не усунення ОСОБА_1 недоліків є помилковим.

Згідно з частиною першою ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд першої інстанції порушив норми процесуального права. Оскаржена ухвала, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з передачею справи до Житомирського районного суду Житомирської області для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 06 березня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: