Провадження № 2/686/644/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У червні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Хмельницького міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що ОСОБА_3 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н від 16.03.2007 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які отримані відповідачем в письмовій формі, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивачем на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано в користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 200 000 грн., а відповідач в свою чергу зобов`язалася повернути частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок в розмірі мінімального платежу від суми заборгованості. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 22.05.2023 утворилась заборгованість в сумі 176 706 грн. 55 коп., з яких 176706,55 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 101979,84 грн., а саме: 101979,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою судді від 30 червня 2023 року прийнято справу до провадження та розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

31 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

23 листопада 2023 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, а саме: позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №б/н від 16.03.200 року в розмірі 101 979,84 грн., з яких 101 979,84 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. за простроченим тілом кредиту.

28 листопада 2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити вимоги відповідно до заяви про зменшення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення позовних вимог заперечив та просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 підписала 16.03.2007 року Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що базова процентна ставка за користування кредитом становить 36 % з розрахунку 360 днів в році. В даній заяві відповідачем заповнено розділи щодо її паспортних даних та місця проживання та вказано номер платіжної картки НОМЕР_1 , яка їй відкрита.

Згідно Анкети-заяви відповідач висловила свою згоду на те, що Анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.

У відповідності до умов вказаного договору ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалася здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його користування.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», у відповідності до підписаного між Банком та ОСОБА_3 кредитного договору №б/н останній було надано кредитні картки:

-№ НОМЕР_1 від 30.05.2006 року з терміном дії до 06/15;

-№ 138202 від 07.10.2013 року з терміном дії до 08/16;

-№ 865818 від 11.07.2016 року з терміном дії до 01/18;

-№ 361131 від 28.03.2019 року з терміном дії до 02/23.

Згідно довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_3 (договір №б/н) останній 22.06.2007 було здійснено старт кредитного рахунку та встановлено кредитний ліміт у розмірі 250,00 грн. В подальшому останній неодноразово збільшувався кредитний ліміт, а 29.12.2021 його було установлено у розмірі 200 000,00 грн., 06.12.2022 року кредитний ліміт встановлено в розмірі 0.00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до заяви про зменшення позовних вимог за договором № б/н від 16.03.2007 року ОСОБА_3 має заборгованість в розмірі 101979,84 грн., а саме: 101979,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути суму тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), а саме: прострочене тіло кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, тобто їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в «ПриватБанку», як невід`ємні частини спірного договору.

Проте, позивач вказує в позовній заяві, що нова редакція Умов та Правил почала діяти з 01.03.2019 року.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в «ПриватБанку», які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.

При цьому, також, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом до суду.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

А також, даний факт встановлено постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.01.2024 року у справі № 686/16608/23 за позовом ОСОБА_3 до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення незаконно утриманих грошових коштів та моральної шкоди.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем анкети-заяви без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не може свідчити про те, що відповідач ознайомлена з відсотками, які їй можуть бути нараховані.

Отже, як вбачається з виписки за договором б/н за період з 01.04.2019 року (з часу, коли було змінено редакцію Умов та Правил) по 14.11.2023 року з коштів, які фактично спрямовувалися позичальником на погашення заборгованості за тілом кредиту, позивачем відбувалося списання відсотків на загальну суму 65755,23 (21101,61+44653,62) грн. Погашення заборгованості за відсотками, нарахування яких не обумовлено сторонами у письмовому вигляді, суперечить умовам кредитування, і вказані кошти мали бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.

Окрім того, представник відповідача ОСОБА_2 вказує, що у позовних вимогах не враховано коштів, які були примусово списані з зарплатної картки відповідачки у розмірі 74 726,71 грн (05.06.2023 року 45101 грн. та 09.06.2023 року 29 625,71 грн.).

Проте, як вбачається із заяви про зменшення позовних вимог та із долученого до заяви розрахунку заборгованості, вказані кошти враховані позивачем при рахунку заборгованості за кредитом та сума заборгованості в розмірі 101979,84 грн. вказана за мінусом коштів, які списані із зарплатної картки відповідачки ОСОБА_3 .

При цьому, судом встановлено із розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за договором №б/н від 16.03.2007 року станом н 14.11.2023 року, який позивачем долучено до матеріалів справи 23.11.2023 року, що станом на 01.12.2021 року у відповідачки була заборгованість за кредитним договором в розмірі 49125,63 грн, яка була повністю погашена.

З 11.11.2021 року по 21.02.2022 року відповідачкою було використано кредитні кошти в розмірі 273867,48 грн. (30150+17085,43 - 11.12.2021; 17663,88+14190+15841,45+20400 грн - 08.01.2022; 3029,4+18400,07+25100 грн. - 09.01.2022; 50251,26 грн - 12.01.2022; 4623,12+4623,12+1944 грн - 19.01.2022; 98+50447,2 грн. - 17.02.2022; 20,8 грн - 21.02.2022) без врахування суми комісії за послуги банку.

При цьому, повернуті відповідачкою кошти за період з 11.12.2021 року по 14.11.2023 року, шляхом добровільного погашення кредитної заборгованості та автоматичного списання простроченої заборгованості становить 280 423,27 грн. (50 000 грн 11.01.2022; 3029,4 грн. 13.01.2022; 7000 грн 24.01.2022; 9100 грн 27.01.2022; 14000 грн 15.02.2022; 25000 грн 20.04.2022; 9477,03 грн 04.06.2022; 9824,45 грн 26.06.2022; 9209,83 грн 26.07.2022; 240,99 грн 26.08.2022; 8331,59 грн 30.08.2022; 501,08 грн 03.09.2022; 935,9 грн 26.09.2022; 8046,58 грн 29.09.2022; 4,71 грн 26.10.2022; 995 грн 16.04.2023; 50 000 грн 11.05.2023; 45101 грн 05.06.2023; 29 625 грн 09.06.2023 ).

Отже, відповідачем ОСОБА_3 сплачено всю заборгованість за договором б/н від 16.03.2007 року, а саме: 273867,48 грн. використано кредитних коштів, а 280 423,27 грн. погашено заборгованості. А 6555,79 грн. (різниця між вказаними сумами 280 423,27-273867,48) незаконно списаних грошових коштів, які згідно постанови Хмельницького апеляційного суду від 25.01.2024 року у справі № 686/16608/23 стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 .

Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти повернуто АТ КБ «Приватбанк», позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 207, 509, 525, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення 26 березня 2024 року.

Суддя: О.М. Палінчак