Справа № 536/2646/24
Провадження № 2/536/1327/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Колотієвського О.О.,

за участю секретаря судового засідання Талдикіної Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що 18.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А. А. за заявою ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» вчинено виконавчий напис № 5307 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна заборгованості на загальну суму 19216,65 гривень.

Вищевказаний виконавчий напис пред`явлено Відповідачем на примусове виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяні Леонідівні (далі - приватне виконавець) та останньою 17.10.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого проваджена № 60336329.

З метою отримання копії виконавчого напису на адресу приватного виконавця направленпий відповідний адвокатський запит.

У відповідь на адвокатський запит приватним виконавцем направлено копію виконавчого напису №5307, виданого 18.09.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округ» Київської області Гамзатовою А. А.

Виконавчим написом №5307 від 18.09.2019 вирішено стягнути з Позивача на користь ТО «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість за Кредитним договором № 131811 від 28.12.20121 загальній сумі 18 716,65 грн, з яких:

прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 9 625,00 грн;

прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3.6.1 грн;

строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 9 088,04 грн.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом окремо стягнуто 500,00 грн.

При цьому, виконавчий напис №5307 від 18.09.2019 вчинено приватним нотаріусом на підстав кредитного договору № 131811 від 28.12.2012 року.

Вважаємо, що виконавчий напис № 5307, який видано 18.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А. А., є таким, ще не підлягає виконанню, так як він вчинений з численними порушеннями вимог законодавства.

Зокрема, нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису було порушено вимогу Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, якою затверджено Перед» документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підстав виконавчих написів нотаріусів.

До внесення вищевказаних змін, пунктом 1 Переліку було передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову КМУ №662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 21.09.2021 року справі № 910/10374/17, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Тобто, після 22.02.2017 року виконавчий напис міг бути вчинено лише на нотаріально посвідченому кредитному договорі.

У свою чергу, оспорюваний виконавчий напис № 5307 вчинений приватним нотаріусом 18.09.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Однак, кредитний договір № 131811 від 28.12.2012 року не був посвідчений нотаріально, а отже не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості Позивача перед Відповідачем за кредитним договором у розумінні п. 1 Переліку.

Відтак, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18, від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, від 06 жовтня 2021 року у справі №361/4793/20.

Враховуючи викладене, на момент звернення Відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та безпосередньо на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису №5307 від 18.09.2019 Постанова КМУ від 29.06.1999 №1172, якою затверджено Перелік, в частині «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», була нечинною.

А отже, під час вчинення оспорюваного виконавчого напису №5307 від 18.09.2019 року приватний нотаріус Гамзатова А. А. керувалась законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не є нотаріально посвідченим, а відповідно, діяла в порушення норм чинного законодавства, оскільки в даному випадку були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису на документах, наданих Відповідачем.

З урахуванням вказаного, просила суд:

- визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №5307, вчинений 18.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь TOB «РОСВЕНІНВЕСТ УКРАЇНА» () заборгованості.

Стягнути з TOB «СВЕА ФІНАНС» (03126 м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, ) на користь ОСОБА_1 судові витрати, що понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи та які складаються з судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

25.11.2024 року, до суду директором ТОВ «СВЕА ФІНАНС» - Кашпур Максимом подано заяву про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України). Згідно вказаної заяви ТОВ «СВЕА ФІНАНС» визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису № 5307, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною 18.09.2019 року, таким, що не підлягає виконанню, тому просив суд позов задовольнити.

Вимогу позивача про стягнення судових витрат в розмірі 3500 гривень просив залишити без задоволення, враховуючи дії сторони щодо досудового вирішення спору мирним шляхом під час розгляду справи. Водночас, просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

03.12.2024 року від представника позивача надійшла заява, в якій просив суд здійснювати розгляд справи без їх участі та позовні вимоги задовольнити. Заперечив проти врегулювання спору за участю судді та укладення мирової угоди. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу вважав передсним, адже докази понесених витрат будуть подані після ухвалення рішення, у відповідності до п.2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не з`явилися, з урахуванням заяв представників сторін в матеріалах справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі чторін.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач звернувся до суду із заявою, в якій зазначав про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни перебуває виконавче провадження № 60336329 з (17.10.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження).

З дослідженої копії виконавчого напису встановлено, що він вчинений 18.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. за заявою ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (яке вподальшому перейменоване на ТОВ «СВЕА ФІНАНС») на підставі кредитного договору № 131811 від 28.12.2012 року, який укладений між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_1 .

Виконавчим написом № 5307 від 18.09.2019 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТО «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість за Кредитним договором № 131811 від 28.12.2012року загальній сумі 18 716,65 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 9 625,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3,61 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 9 088,04 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом окремо стягнуто 500,00 грн.

Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог законодавства.

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Тобто з зазначеного суд вбачає, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

З оскаржуваного виконавчого напису судом встановлено, що нотаріусом запропоновано звернути стягнення з позивача, на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Так, пунктом 1 Постанови Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції чинній на час вчинення виконавчого напису було передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, зокрема за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1---1 цього переліку).

Для одержання виконавчого напису повинні бути подані:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять нотаріально посвідченого кредитного договору на підставі якого нотаріусом встановлено безспірність заборгованості та вчинено виконавчий напис, також відсутня виписка по рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості перед відповідачем.

З зазначеного, суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» так як нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості.

Колегія суддів Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року, по справі № 910/10374/17 дійшла висновку, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що нотаріусом не встановлено безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, суд приходить висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 5307 вчинений 18.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Водночас ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, водночас відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті.

Згідно вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, за розгляд справи, тобто 605,60 грн.

Водночас, стягнути з відповідача на користь позивача, 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 141, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, ст.ст. 49, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5307, вчинений 18.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь TOB «РОСВЕНІНВЕСТ УКРАЇНА» , (яке вподальшому перейменоване на ТОВ «СВЕА ФІНАНС») заборгованості в розмірі 18716,65 гривень.

Стягнути з ТОВ «СВЕА ФІНАНС», на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 605,60 гривень.

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України в Кременчуцькому районі Полтавської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 605,60 грн. Сплачені кошти за такими реквізитами: квитанція ID № 1415-0577-8349-6523 від 07.10.2024 року, платник ОСОБА_1 , одержувач: ГУК у Полт. обл/Кременчуцький р-н/22030101; код отримувача 37959255, призначення платежу: 963, Судовий збір за позовом ОСОБА_1 до ТОВ СВЕА ФІНАНС, Кременчуцький районний суд Полтавської області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський