Справа № 464/6622/23 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/638/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 15 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2023 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 250 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 11.12.2013 о 20:00 год у м. Львів на вул. Угорській поблизу будинку № 10 відбулася дорожньо-транспортна пригода щодо позивачки (наїзд на пішохода) за участю автомобіля марки «Фіат Лінеа», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого їй було нанесено тяжкі тілесні ушкодження. За даним фактом Львівським МУ ГУМВС України у Львівській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001012 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого в ОВС ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області від 18.12.2018 кримінальне провадження щодо відповідача закрите у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником автомобіля «Фіат Лінеа», р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 . На момент ДТП зазначеним транспортним засобом керував ОСОБА_3 , відтак він несе відповідальність за завдану шкоду. Зазначає, що незважаючи на те, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001012 закрито, ОСОБА_1 має право звернутися із цивільним позовом про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки до ОСОБА_3 , як володільця джерела підвищеної небезпеки.

Згідно Висновку експерта №560/13, за даними медичних документів у ОСОБА_1 було констатовано черепно-мозкову травму у вигляді перелому скроневої кістки з переходом на основу черепа, крововилив на тверду мозкову оболонку. Крім того, у неї виявлено садно на обличчі та синці на обидвох ногах. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитись 11.12.2013 в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння. 13.12.2023 здійснено операційне втручання, під час якого проведено правобічну краніотомію скроневої ділянки та видалено епідуральну гематому в об`ємі біля 40 мл в згортках. У відповідності до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №12220, ОСОБА_1 перебувала на лікуванні у 8-й Міській клінічній лікарні м. Львова у період з 11.12.2013 по 02.01.2014. Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №2746, ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в 8-й Міській клінічній лікарні м. Львова у період з 19.03.2014 по 25.03.2014. Відповідно до довідки до Акта огляду медико-соціальною експертною комісією, 18.05.2023 ОСОБА_1 пожиттєво присвоєно третю групу інвалідності, що нерозривно пов`язано з наслідками, які були спричиненні під час ДТП від 11.12.2013.

Зазначив, що завдана позивачці моральна шкода полягає у страху за своє життя і здоров`я в момент ДТП; болях від завданих тілесних ушкоджень та довгому процесі реабілітації, що супроводжувався постійними головними болями, нудотою та дихальною недостатністю; незручностями під час реабілітації, що полягають у дискомфорті під час прийому ліків, споживанні їжі та питті напоїв; порушеннях сну, через постійне прокручування у голові цієї трагічної події, постійному відчутті тривоги; спогляданні свого понівеченого обличчя; періодичних панічних атаках, що ускладнювали процес соціалізації; переживаннях та незручностях під час проведення досудового розслідування, а також поведінці ОСОБА_3 , який після наїзду, залишив місце ДТП. З моменту ДТП минуло більше 9 років, проте наслідки отриманих травм по сьогоднішній день супроводжують її, зокрема, вона змушена проходити щорічні медичні обстеження, здійснювати лікування у невролога, приймати болезаспокійливі ліки та уникати значних фізичних навантажень.

Таким чином, ОСОБА_1 оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 250 000 грн, що справедливо відповідає обставинам справи, викликаним у зв`язку зі змінами у її житті та зусиллями, яких вона докладає для спроби відновлення попереднього стану, який в даному випадку повністю відновити неможливо. Зазначила, що у даному випадку відсутні підстави для зменшення розміру відшкодування шкоди на підставі ст. 1193 ЦК України, оскільки відповідач покинув місце ДТП, а докази, які б свідчили про її грубу необережність відсутні.

Оскаржуваним рішення позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20 000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 1 073 грн 60 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 в розмірі 20 000 грн є достатнім та справедливим, суперечить засадам справедливості та розумності, таке відшкодування є неспівмірним з тяжкістю і глибиною моральних страждань позивачки.

Вказує, що наслідки черепно-мозкової травми, отриманої внаслідок ДТП, супроводжують ОСОБА_1 з 2013 року. Тому вона змушена регулярно відвідувати лікаря, стаціонарно лікуватися та приймати болезаспокійливі ліки. У ОСОБА_1 присутні постійні головні болі, запаморочення, хитка ходьба, оніміння лівої половини лиця, загальна слабкість, що підтверджується наявними у матеріалах справи медичними висновками. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 250 000 грн буде справедливим та відповідатиме обставинам справи.

Просить рішення суду в частині розміру моральної шкоди змінити, ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 250 000 грн моральної шкоди.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, просили скаргу задовольнити, рішення суду змінити.

Інші учасник справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 11.12.2013 о 20:00 год у м. Львів на вул. Угорській поблизу будинку №10 відбулася дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода), за участю автомобіля марки «Фіат Лінеа», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_1 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

Постановою старшого слідчого в ОВС ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області Сас М.В. від 18.12.2018 кримінальне провадження № 0001012 закрите у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України (а.с. 10-13).

Згідно висновку експерта №560/13, складеного на підставі постанови слідчого СВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області Хомина В.О. від 17.12.2013 у кримінальному провадженні №0001012, за даними медичних документів у гр. ОСОБА_1 була черепно-мозкова травма у вигляді перелому скроневої кістки з переходом на основу черепа, крововиливу над тверду мозкову оболонку. Крім цього, у неї виявлено садно на обличчі та синці на обидвох ногах. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитись 11.12.2013 в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння (а.с.28-30).

Крім того, як вбачається з наданих позивачкою ОСОБА_1 медичних документів, їй 13.12.2023 було здійснено операційне втручання, під час якого проведено правобічну краніотомію скроневої ділянки та видалено епідуральну гематому в об`ємі біля 40 мл. в згортках. Також вона перебувала на лікуванні в 8-й Міській клінічній лікарні м. Львова у період з 11.12.2013 по 02.01.2014, а також 8-й Міській клінічній лікарні м. Львова у період з 19.03.2014 по 25.03.2014 (а.с. 33-34).

Відповідно до довідки до Акта огляду медико-соціальною експертною комісією, 18.05.2023 ОСОБА_1 пожиттєво присвоєно третю групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності лікування в невролога (а.с.35).

Також ОСОБА_1 по даний час періодично проходить лікування, реабілітацію та обстеження у зв`язку з отриманою в ДТП черепно-мозковою травмою, що підтверджується медичними документами наданими представником позивачки (а.с. 55-118).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована згідно полісу ОСЦПВ №AC/4289657, виданого ПрАТ «СТ «ГАРАНТІЯ» (а.с.36).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником автомобіля «Фіат Лінеа», р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 (а.с.37).

На момент ДТП ОСОБА_3 керував транспортним засобом, володіючи свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Таким чином, на момент ДТП ОСОБА_3 на законній правовій підставі володів транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки (а.с. 38).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з ступеня завданих їй тілесних ушкоджень, їх характеру, моральних страждань, що були викликані перенесенням нею фізичного болю та вимушеними змінами у її житті. Суд вважав, що позивачкою у повній мірі не доведено розмір моральної шкоди. Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, що на думку суду є достатньою грошовою компенсацією за завдану їй моральну шкоду.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 - 3 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.п. 4 - 7, 11 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду моральну шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди.

Правила частини четвертої статті 1193 ЦК про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.

Враховуючи обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 внаслідок ДТП було спричинено черепно-мозкову травму, яка згідно висновку експертизи відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, а також те, що після наїзду на позивачку відповідач не вживав заходів з надання їй першої медичної допомоги, місце ДТП залишив, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, визначений судом, не відповідає моральним стражданням позивачки, яких вона зазнала внаслідок ушкоджень голови та обличчя, тривалому лікуванні, порушенні її звичного способу життя.

Тому, з`ясувавши обставини, за яких позивачці спричинено моральну шкоду, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням практики розгляду судами даної категорії справ, зокрема Верховного Суду, розмір моральної шкоди, визначений судом слід збільшити до 100 000 грн, оскільки такий розмір буде відповідати вимогам розумності та справедливості, частково компенсує завдану позивачці моральну шкоду та не призведене до збагачення останньої за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 15 січня 2024 року в частині розміру моральної шкоди змінити, стягнувши таку з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра