У Х В А Л А

25 липня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Петрова Д.В. при секретарі судового засідання Карпишиній К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Києві заяву Мазур Тамари Вікторівни в інтересах відповідача ОСОБА_2 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва звернулася представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Мазур Т.В. із заявою про забезпечення доказів.

У поданій заяві Мазур Т.В. просить постановити ухвалу, якою забезпечити докази шляхом виклику та допиту в якості свідка позивача ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви вказує, що на думку представника відповідача, позивач, звертаючись з позовом, приховав справжній зміст правочинів, укладених між сторонами, приховав інформацію про факт перерахування відповідачем на його картковий рахунок грошових коштів в межах досягнутих домовленостей, відтак умисно вчиняє дії, спрямовані на приховування доказів. Позивач також ухиляється від надання відповідей на адвокатський запит, перешкоджаючи таким чином відповідачу у збиранні доказів. З підстав, наведених у заяві, представник відповідача посилається на наявність об`єктивної необхідності забезпечити докази шляхом допиту ОСОБА_3 з приводу відомих йому обставин виникнення відносин між ним та відповідачем, зокрема передачі коштів між ними.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення доказів та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 84 цього Кодексу учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

За змістом ч. 3 ст.116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЦПК України забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Згідно ч. 5 ст. 116 ЦПК України, забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до п. 4-6 ч. 1 ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із задоволенням вказаної заяви.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому, а ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18.

Також, суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Звертаючись із заявою про забезпечення доказів шляхом допиту в якості свідка позивача ОСОБА_3 заявником не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити обставини викладені в заяві, а саме наміри позивача переховуватися та приховувати від суду обставини, які мають суттєве значення для розгляду справи.

Крім того, суд бере до уваги положення ч. 1 ст. 92 ЦПК України, відповідно до якої сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Розглядаючи в судовому засіданні клопотання представника відповідача про допит позивача в якості свідка судом було з`ясовано у представника позивача, що позивач своєї згоди на допит в якості свідка не надає, а реалізовує своє право на участь у розгляді справи через свого представника.

Отже, проаналізувавши вищенаведені положення процесуального закону суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника відповідача адвоката Мазур Т.В. про забезпечення доказів шляхом допиту в якості свідка позивача ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 116 -118, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву Мазур Тамари Вікторівни в інтересах відповідача ОСОБА_2 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ