Справа № 405/282/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної військової адміністрації, Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Усатенко Ю.Ю., звернувся до суду з позовом до відповідачів Кіровоградської ОВА, ДПП, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 797098,92 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову вказав, що 28.09.2019 року він придбав у кредит автомобіль Haval Н2, номерний знак НОМЕР_1 , сума погашення кредиту складає 670504,70 грн., які позивач до 03.10.2026 року повинен погасити. 23.03.2022 року в м. Кропивницький до нього підійшли поліцейські патрульної поліції і встановивши, що він є власником даного автомобіля, незаконно застосували до нього фізичну силу посадили поліцейський автомобіль і повідомили, що везуть до медичного закладу на освідування. Також поліцейські забрали в нього автомобіль разом з документами на нього. В подальшому, на неодноразові звернення позивача до УПП в Кіровоградській області про повернення йому автомобіля, він отримував відмову. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.09.2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. При цьому, автомобіль до спеціального майданчику для зберігання не передався, а згідно листа УПП в Кіровоградській області він був конфіскований і за погодження Кіровоградської ОВА примусово відчужений до в/ч НОМЕР_2 . Водночас, Кіровоградська ОВА своїм листом повідомила, що погодження на відчуження належного позивачу автомобіля не надавалося.

Вважає, що поліцейські патрульної поліції незаконного затримали та вилучили вказаний автомобіль, перегнали його у невідомо напрямку і конфіскували його, а також незаконно намагалися притягнути позивача до адміністративної відповідальності. Однак, втративши автомобіль, повідомили, що передали його Кіровоградській ОВА, яка заперечує, що володіє відомостями про автомобіль. При цьому, посилаючись на ст.ст. 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон № 266/94), вказав, що незаконні затримання і особистий обшук позивача, вилучення його майна, притягнення до адміністративної відповідальності, конфіскація його автомобіля завдало йому матеріальної та моральної шкоди. Належним розміром грошового відшкодування моральної шкоди за незаконний обшук, затримання і притягнення до адміністративної відповідальності позивач вважає суму 50000 грн. Також, належним розміром грошового відшкодування моральної шкоди за незаконні вилучення і конфіскацію належного йому автомобіля позивач вважає суму 50000 грн. За таких обставин просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь позивача 797098,92 грн. матеріальної шкоди та 100000 моральної шкоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

13.02.2023 року представник відповідача Кіровоградської ОВА подала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що не є належним відповідачем, так як місцеві державні адміністрації не відносяться до органів досудового розслідування, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури або суду, визначених Законом № 266/94. Так само позивачем не вказано які саме дії чи бездіяльність Кіровоградської ОВА порушили право власності позивача на автомобіль Haval Н2. Зазначила, дане рухоме майно було відчужено, а не конфісковано, відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 за погодженням начальника Кіровоградської ОВА. Рішення про примусове відчуження майна в умовах воєнного стану приймається саме військовим командуванням. Окрім того, порядок компенсації військовим командуванням за примусово відчужене майно передбачено Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в мовах правого режиму воєнного чи надзвичайного стану». За таких обставин просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

16.02.2023 року представник відповідача Державної казначейської служби України подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що органи патрульної поліції не є суб`єктами відповідальності в розумінні норм Закону № 266/94, так як наділені іншими відмінними від органів досудового розслідування, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури або суду, повноваженнями. Відтак, підстави для застосування норм даного Закону та ст. 1176 ЦК України у спірних правовідносинах відсутні. Водночас, при відшкодуванні шкоди на загальних підставах (ст.ст. 1173, 1174 ЦК України) на позивача покладається обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними. Тобто, слід спочатку визнати незаконним вилучення майна та пред`явити вимогу до фактичного зберігача майна, і лише у разі відсутності організації-зберігача відповідна шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету. Вважає, що спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в мовах правого режиму воєнного чи надзвичайного стану». За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

10.03.2023 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції подала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала та зазначила, що 23.03.2022 року поліцейські відносно позивача склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 керував т/з Haval Н2 у стані алкогольного сп`яніння. 23.03.2022 року о 18:00 год. поліцейським УПП в Кіровоградській області ДПП було складено акт огляду тимчасово затриманого т/з Haval Н2, в якому зазначено, що даний транспортний засіб доставлено ля зберігання на спеціальний майданчик УПП в Кіровоградській області ДПП. Водночас, наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 27.03.2022 року № 42 за погодженням з начальником Кіровоградської ОВА здійснено примусове відчуження автомобіля Haval Н2 для потреб держави в умовах воєнного стану. З цією метою, до УПП в Кіровоградській області прибув начальник служби в/ч НОМЕР_2 , який під розписку тримав даний транспортний засіб. В подальшому, постановою суду провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує, що Департамент патрульної поліції не видавав жодних актів про відчуження або конфіскацію даного транспортного засобу, а тому не є належним відповідачем у справі. Вважає, що спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в мовах правого режиму воєнного чи надзвичайного стану». При цьому, Департамент патрульної поліції не є органом Національної поліції, що здійснює досудове розслідування, органів або оперативно-розшукову діяльність, а тому вимоги Закону № 266/94 не поширюються на правовідносини за його участю. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

У свою чергу, 21.03.2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позов Департаменту патрульної поліції, в якій вказав, що поліцейські порушили порядок визначення стану сп`яніння водія та конфіскації транспортного засобу у позивача. При цьому, наказ командира в/ч НОМЕР_2 про відчуження транспортного засобу позивача є нікчемним.

28.03.2023 року представник Департаменту патрульної поліції подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказала, що дії поліцейських стосовно автомобіля позивача не можна кваліфікувати ні як його конфіскацію, ні як відчуження. При цьому, конфіскація майна є кримінальним покаранням, передбаченим ч. 1 ст. 59 КК України та до позивача у спірних правовідносинах об`єктивно не могла застосовуватися. Вказує, що поліцейськими було здійснено тимчасове затримання транспортного засобу у відповідності до вимог ст. 265-2 КУпАП, на підставі того, що у поліцейських були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, постановою суду від 06.09.2022 року не встановлено порушення поліцейськими процедури огляду особи на стан сп`яніння.

Ухвалою суду від 23.04.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та пояснили, що позивач у 2019 році придбав у кредит автомобіль Haval Н2, який досі продовжує погашати. 23.03.2022 року поліцейськими патрульної поліції із застосуванням фізичної сили до позивача відносно нього було складено протокол про адміністратвине правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча він не був за кермом автомобіля. Також поліцейські забрали у позивача належний йому автомобіль Haval Н2 і документи на нього, однак на штрафмайданчик автомобіль не передавався, тобто відбувся фактично угон автомобіля. Поліцейські ні автомобіль, ні документи на нього позивачу не повернули, пояснивши що його відділи на потреби ЗС України. При цьому, даний автомобіль був відчужений до в/ч НОМЕР_2 , яке не є належним відповідачем у справі. Також, даний автомобіль перебуває у розшуку.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та вказала, що ДПП не є належним відповідачем у справі. Автомобіль Haval Н2 було відчужено у позивача згідно наказу в/ч НОМЕР_2 та автомобіль було згідно розписки передано військовослужбовцю цієї військової частини.

Представник відповідача Кіровоградської ОВА у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та вказала, що Кіровоградська ОВА є неналежним відповідачем, оскільки не здійснювала відчуження автомобіля позивача, а лише погодив таке відчуження органом військового командування. При цьому, ОВА може погодити або не погодити таке відчуження. Погодження начальником ОВА відчуження майна здійснюється шляхом проставлення підпису та печатки.

Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.09.2019 року позивач ОСОБА_1 придбав у кредит т/з Haval Н2, номерний знак НОМЕР_1 , 2019 року випуску, колір сірий, що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу № КИ-0001951 ВІД 28.09.2019 року, кредитним договором № 27206/2019 від 04.10.2019 року, укладений з АТ «Кредобанк», договором застави даного автомобіля від 04.10.2019 року, укладеного з АТ «Кредобанк» та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15-17, 17-26, 26-28, 63).

23.03.2022 року поліцейським УПП в Кіровоградській області ДПП складено протокол про адміністративне право рушення серії ААБ № 056009 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого 23.03.2022 року о 17 год. 15 хв. в м. Кропивницькому по вул. Криничувата, 17, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Haval Н2, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд якого проводився відповідно до встановленого законодавством порядку в КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» та підтверджується висновком № 100 від 23.03.2022 року. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений (а.с. 129).

23.03.2022 року о 18:00 год. поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ОСОБА_5 у присутності двох свідків склав акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу Haval Н2, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . Так, згідно цього акту поліцейський здійснив огляд та тимчасове затримання даного транспортного засобу та його доставлення на спеціальний майданчик УПП в Кіровоградській області, що розташований в м. Кропивницький, вул. Бутусова, 22Б, у зв`язку із складенням протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП (а.с. 127).

27.03.2022 року наказом командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_6 № 42 (з основної діяльності) «Про відчуження майна в умовах воєнного стану» здійснено примусове відчуження автомобіля Haval Н2, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 для потреб держави в умовах воєнного стану. Проведення примусового відчуження слід здійснити за актом про примусове відчуження майна. Організацію проведення відчуження та передачі вказаного майна покладено на начальника автомобільної служби ОСОБА_7 . Даний наказ погоджено начальником Кіровоградської ОВА (а.с. 124-125).

30.03.2022 року військовослужбовець ЗС України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав від працівників УПП в Кіровоградській області т/з Haval Н2, номерний знак НОМЕР_1 , згідно наказу командира в/ч НОМЕР_2 , про що склав відповідну розписку (а.с. 126).

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.09.2022 року в справі № 405/1294/22 провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 056009 від 23 березня 2022 року) закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення (а.с. 7-10).

Як вбачається з листа Центру забезпечення ГУНП в Кіровоградській області від 14.12.2022 року № 2146/38/01-2022 т/з Haval Н2, номерний знак НОМЕР_3 до спеціального майданчику Центру, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . згідно журналу прийому та видачі транспортних засобів у 2022 році не передавався (а.с. 13).

Згідно відповіді УПП в Кіровоградській області ДПП від 23.12.2022 року № С-375/41/34/01-2022 на звернення ОСОБА_1 про повернення йому автомобіля Haval Н2, наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 27.03.2022 року № 42 за погодженням начальника Кіровоградської ОВА здійснено примусове відчуження даного автомобіля для потреб держави в умовах воєнного стану. Тому, повернення даного автомобіля не входить до повноваження патрульної поліції (а.с. 11).

Як вбачається з відповіді Кіровоградської ОВА від 08.12.2022 року № С-584/618/0.7 на звернення ОСОБА_1 про повернення йому автомобіля Haval Н2, станом на 08.12.2022 року ОВА не погоджувалося примусове відчуження т/з Haval Н2, номерний знак НОМЕР_1 , а тому відсутня інформація про його місце перебування (а.с. 12).

Водночас, представник відповідача Кіровоградської ОВА підтвердила, що ОВА погоджувала примусове відчуження т/з Haval Н2, номерний знак НОМЕР_1 , наказом командира в/ч НОМЕР_2 .

Суд відзначає, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, згідно якої така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

У якості підстави для відшкодування шкоди у цій справі позивач вказує на незаконні дії Управління патрульної поліції в Кіровоградській області та Кіровоградської ОВА в частині примусового відчуження автомобіля позивача в умовах воєнного стану.

Як вбачається із статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (Закон № 266/94) відповідно до його положень підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Суд звертає увагу, що примусове відчуження автомобіля в умовах воєнного стану за своєю суттю не є адміністративним стягненням чи кримінальним покаранням та не є видом конфіскації майна, які застосовуються виключно за відповідними постановою чи вироком суду. Так само провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке здійснювали поліцейські УПП в Кіровоградській області відносно позивача, не є видом досудового розслідування або оперативно-розшуковою діяльністю, які здійснюються лише в рамках кримінального провадження.

Відтак, норми даного Закону не поширюються на спірні правовідносини, оскільки незаконне примусове відчуження автомобіля в умовах воєнного стану не передбачено статтею 1 цього Закону як підстава для відшкодування шкоди у встановленому ним порядку.

У свою чергу, згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в мовах правого режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з органом військового управління, визначеним Міністерством оборони України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ст. 10 цього Закону компенсація за примусово відчужене майно в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану з попереднім повним відшкодуванням його вартості здійснюється військовим командуванням чи органом, що прийняв рішення про таке відчуження, за рахунок коштів державного бюджету до підписання акта. Компенсація за примусово відчужене майно в умовах правового режиму воєнного стану з наступним повним відшкодуванням його вартості здійснюється протягом п`яти наступних бюджетних періодів, правового режиму надзвичайного стану - протягом одного наступного бюджетного періоду після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за рахунок коштів державного бюджету. Оформлення документів для примусового відчуження або вилучення майна, а також оплата витрат з оцінки майна, яке відчужується, здійснюються військовим командуванням, органом, що прийняв рішення про таке відчуження або вилучення, за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Однак, суд відзначає, що позивачем до участі у справі орган військового командування в/ч НОМЕР_2 , який своїм наказом здійснив безпосереднє примусове відчуження автомобіля позивача, залучений не був. До початку першого судового засідання та в ході розгляду справи по суті позивач клопотань про залучення співвідповідачів не подавав.

Водночас, позивач у своїй позовній заяві визначив відповідачами Кіровоградську ОВА, ДПП, Державну казначейську службу України, а відтак реалізував своє право на захист саме у такий спосіб, розпорядившись своїми вимогами на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Позов у справі за відсутності належного відповідача або співвідповідача не може бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовується.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 570/3439/16-ц.

Разом з тим, повноважень самостійно залучити таку особу в якості співвідповідача суд не має, позаяк такі процесуальні дії належить вчиняти лише за клопотанням позивача (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 року в справі № 925/440/18).

На думку суду, вирішувати спір та досліджувати доводи сторін по суті заявлених позовних вимог без належного визначення складу учасників є недоцільним, оскільки це не призведе до належного захисту порушеного права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що через неналежний склад відповідачів у цьому спорі, а саме незалучення в/ч НОМЕР_2 в якості співвідповідача, у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10 - 13, 19, 76 - 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_4 ) до Кіровоградської обласної військової адміністрації (25006, м. Кропивницький, пл. Героїв Майдану, 1 ), Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3 ), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6 ) про відшкодування шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17.05.2024 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний