Справа № 442/8542/19 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/811/3149/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретар Псярук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки в натурі та стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в :

В грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про виділення йому в натурі 1/2 ідеальних частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , а саме: виділити у власність веранду «IV» - 7,7 кв.м, кухню «4» - 14,5 кв.м, житлову кімнату «5» - 20,4 кв.м, житлову кімнату «6» - 19,8 кв.м. Стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошову компенсацію за відхилення від реально виділених часток будинковолодіння від ідеальних часток.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/2 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Інша 1/2 ідеальна частина житлового будинку належить відповідачці ОСОБА_1 . Він користується частиною вказаного житлового будинку, яка є меншою за належну йому 1/2 частку власності у будинку, загальною площею 132,6 кв.м, житловою - 80,6 кв.м, до якої входить: веранда «IV» - 7,7 кв.м, кухня «1-4» - 14,5 кв.м, житлова кімната «І-5» - 20,4 кв.м, житлова кімната «1-6» - 19,8 кв.м, що разом складає 62,4 кв.м загальної площі та 40,2 кв.м житлової. У відповідачки в користуванні перебуває: тамбур «І» - 1,4 кв.м, коридор «II» - 13,1 кв.м, кладова «III» - 3,1 кв.м, коридор «1-ї» - 12,2 кв.м, житлова кімната «1-2» - 19,9 кв.м, житлова кімната «1-3» - 20.5 кв.м, що в разом складає 70,2 кв.м загальної площі та 40,4 кв.м житлової. Вони мають окремі входи до своїх частин будинку. Вже багато років він пропонував відповідачці здійснити реальний розподіл їхнього будинковолодіння, однак вона відмовляється, тому досягти домовленості між ними щодо добровільного виділення часток в натурі не вдається.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області позов задоволено.

Виділено ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у власність у житловому будинку АДРЕСА_1 :

веранду літ. а2 (ІУ - веранда площею 7,7 кв.м.); житловий будинок літ. «А-1» (1-4 житлова кімната площею 14,5 кв.м., 1-5 житлова кімната площею 20,4 кв.м.; 1-6 житлова кімната площею 19,8 кв.м.); вхідний ганок а1 із східцями площею 4,6 кв.м., що складає 30/100ч.

При цьому ОСОБА_2 для використання виділених приміщень під житлову квартиру необхідно на площі кухні літ. 1-4 площею 14,5 кв.м. облаштувати кухню, внутрішньо квартирний коридор і санвузол. Для можливості користуватись частиною горища над його житловими кімнатами, розвернути зовнішні сходи виходу у протилежну сторону.

Виділено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у власність у житловому будинку АДРЕСА_1 :

веранду літ. а (І - тамбур площею 1,4 кв.м.; ІІ - коридор площею 13,1 кв.м.; ІІІ кладову площею 3,1 кв.м.), житловий будинок літ. «А-1» (1-1 коридор-кухня площею 12,2 (14,2) кв.м., 1-2 житлова кімната площею 19,9 кв.м.; 1-3 житлова кімната площею 20,5 кв.м.); вхідний ганок а3 із східцями площею 6,4 кв.м., що складає 70/100ч.

При цьому ОСОБА_1 необхідно облаштувати зовнішні сходи із влаштуванням дверного пройому для можливості користуватися частиною горища над виділеними їй у власність житловими приміщеннями.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за зменшення частки у розмірі 159 789,50 гривень; вартість проведеної експертизи в розмірі 12 000,00 гривень та судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Порушення процесуального права полягає у тому, що суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження, однак дана справа підлягала розгляду в порядку загального провадження. Неправильне застосування норм матеріального права полягає у неправильному застосуванні судом ст.ст.3,319,358,364 ЦК України та незастосуванні п.1.4.3,1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна та ст.100 та 152 ЖК України. Стверджує, що категорично не погоджується з висновком експерта на основі якого ухвалено оскаржуване рішення, оскільки вона не має фінансової можливості виплатити позивачу таку значну суму коштів за зменшення його частки. Стверджує, що стягнення з неї грошової суми істотно порушує її права, оскільки вона є пенсіонером та така сума компенсації є для неї неспроможною для виплати. Експерт надала суду лише один варіант розподілу спірного житлового будинку, який не відповідає розміру ідеальних часток співвласників. Ухвалюючи рішення, суд не врахував її заперечення щодо самовільного переобладнання позивачем будинку з втручанням у несучу стіну будинку. Звертає увагу, що зазначені експертом зміни у будинку є переобладнанням і переплануванням у зв`язку з чим на них потрібний відповідний дозвіл, однак експерт про це не зазначив, а суд не перевірив чи такі перепланування та переобладнання можливо провести взагалі. Ухвалюючи рішення, суд не врахував правової позиції, викладеної у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі №127/14320/15-ц про те, що при поділі нерухомого майна в натурі суду повинні бути надані технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно - епідеміологічним вимогам і правилам пожежної безпеки, оскільки такі документи є однією з умов правильного вирішення спору. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Стягнути з позивача понесені нею судові витрати.

Постановою Львівського апеляційного суду від 06.06.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року залишено без задоволення. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки в натурі - залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 02.11.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 06 червня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились.

25.03.2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність учасників справи, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Також, 01.02.2024 року ОСОБА_1 зверталась із клопотанням про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 442/9347/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дрогобицька державна нотаріальна контора Львівської області про тлумачення заповіту. В задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

22 березня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулась з клопотанням про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 442/9347/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дрогобицька державна нотаріальна контора Львівської області про тлумачення заповіту. Зазначене клопотання було визнано зловживанням процесуальними правами у зв`язку з чим було залишено без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги про виділ частки в натурі та стягнення судових витрат, судом першої інстанції враховано думку сторін у справі, які погоджувалися із варіантом реального розподілу житлового будинку, запропонованого експертом, оскільки саме такими реальними частками володіють, однак для відповідача ОСОБА_1 є обтяжливою обставина компенсації у грошовому вигляді за більшу частку, яка їй виділяється. Позивач ОСОБА_2 не погодився обмінятися варіантом розподілу із ОСОБА_1 , та й такого не бажає відповідач, а тому судом ухвалено рішення із врахуванням висновку експерта.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28 липня 2008 року № 1649, виданим Другою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить ідеальна частка житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10 серпня 2007 року № 1435, виданим Другою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить ідеальна частка житлового будинку АДРЕСА_1 .

Судом встановлено та сторонами не оспорюється фактичне володіння тими площами будинку, які і планується поділити.

За клопотанням позивача експертом ТОВ «ГАЛ-СВІТ» Табунщик Т. Я. була проведена будівельно-технічна експертиза, за результатами якої видано висновок експерта від 16 листопада 2020 року № 024/20.

Згідно із цим висновком експертом на розгляд суду пропонується один варіант поділу житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться на АДРЕСА_1 відповідно до частки співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із урахуванням фактичного користування. При запропонованому варіанті розподілу житлового будинку і господарських споруд нові частки співвласників будуть наступними: співвласник ідеальної частки (50/100 ідеальних часток) ОСОБА_1 буде володіти 70/100 часток, а співвласник ідеальної частки (50/100 ідеальних часток) ОСОБА_2 буде володіти 30/100 часток. При цьому грошова компенсація за зменшення частки співвласника ОСОБА_2 становить 159 789,50 грн., яку має сплатити співвласник частки ОСОБА_1 . Однак співвласнику ОСОБА_2 для використання виділених приміщень під житлову квартиру необхідно на площі кухні літ. 1-4 площею 14,5 кв. м облаштувати кухню, внутрішньоквартирний коридор і санвузол, а власнику ОСОБА_1 необхідно влаштувати зовнішні сходи для можливості користуватися частиною горища над її житловими приміщеннями, які виділені їй у власність, а також власнику ОСОБА_2 необхідно розвернути зовнішні сходи виходу на горище над його частиною у протилежну сторону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до частини першої статті 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою.

Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Тлумачення частини третьої статті 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності.

У постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі

№ 6-4цс14 зроблено висновок, що при вирішенні справи слід було враховувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з урахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід було ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Суду слід перевірити можливості сплати відповідачами такої компенсації і враховувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі

№ 6-2925цс15 зроблено висновок, що з урахуванням закріплених у пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі у справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 зазначено, що завданням суду при розгляді такої категорії справ є встановлення можливості поділу об`єкта нерухомості, що перебуває в спільній частковій власності, який буде відповідати вимогам, що передбачені будівельними нормами та правилами, коли кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

З цією метою призначається судова будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої судом розглядається найбільш оптимальний варіант поділу нерухомого об`єкта в натурі відповідно до розміру ідеальних часток у спільній частковій власності. Отримання дозволів на перепланування об`єкта нерухомості здійснюється власниками, якщо техніко-юридичними нормами встановлена вимога щодо отримання дозвільних документів у разі втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування чи в інших випадках, передбачених будівельними нормами та правилами.

У згаданій постанові Верховний Суд вказував також, що при поділі будинку наявність чи відсутність станом на час ухвалення судом відповідного рішення таких дозволів чи погоджень, необхідних для фактичного виконання робіт з поділу спірного майна, немає значення для суду. Суд ухвалює рішення про поділ будинку незалежно від того, чи є у сторін у справі проєктна документація з поділу, чи затверджена вона, чи отримано ними документи на право виконання відповідних будівельних робіт, а також незалежно від того, чи вимагається за законом в конкретному випадку розробка такої проєктної документації та отримання дозвільної документації.

Відтак, доказом про технічну можливість поділу (виділу) в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу (виділу).

Як вбачається з матеріалів справи, 03 квітня 2023 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 , призначено у справі повторну судову будівельно - технічну експертизу, на вирішення якої поставлено перед експертом наступне запитання:

1)Які варіанти поділу житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 , можливо визначити відповідно до часток співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з підготуванням у необхідних випадках пропозицій щодо переобладнання житлового будинку, залишення його частин у спільній власності, а також визначення грошової компенсації власнику, частка якого в натурі після поділу зменшилась?

Згідно висновку експерта ОСОБА_5 №517519/2023 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня 2023 року, експертом запропоновано 3 варіанти розподілу будинковолодіння між співвласниками та визначено величини грошової компенсації будинковлодіння АДРЕСА_1 .

Аналізуючи запропоновані експертом варіанти, з урахуванням інтересів обох сторін, із дотриманням пропорційності, колегія зауважує, що найбільш точним до ідеальних часток сторін є варіант поділу будинку згідно варіанту 1-Б.

Відповідно до варіанту №1-Б поділу з відступом від ідеальних часток співвласників по площі у житловому будинку та по вартості господарських будівель та споруд, доцільним буде розподілити наступним чином:

Виділити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у власність у житловому будинку АДРЕСА_1 :

- Літ. 1-4 - кухню - 14,5 кв. м. ??

- Літ. 1-5 - житлову кімнату - 20,4 кв. м. ??

- Літ. 1-6 - житлову кімнату - 19,8 кв. м. ??

- Літ. IV - веранда - 7,7 кв. м.

- Частину кухні-сараю літ. Д - частину новішої прибудови розміром 5,11 ? 6,25 м, площею забудови 31,9 кв. м. - дивитись план на додатку N?2 аркуш 4 - лінія розподілу червоного кольору.

-??Сходи бетонні літ. аз - 6,4 кв. м.

- ??Сходи бетонні літ. а4 - 3,8 кв. м

- ??Замощення літ. І - 3,7 кв. м.

- частину горищного простору, який розташований над приміщеннями в будинку літ. 1-4, літ. 1-5, літ. 1-4 та горищний простір над верандою, що позначена на плані літ. а2.

Виділити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у власність у житловому будинку АДРЕСА_1 :

- ??Літ. 1-1 - коридор-кухню - 12,2 (14,2) кв. м.

- ??Літ. 1-2 - житлову кімнату - 19,9 кв. м. ??

- Літ. 1-3 - житлову кімнату - 20,5 кв. м. ??

- Літ. І - тамбур - 1,4 кв. м.

- Літ. ІІ - коридор - 13,1 кв. м.

- Літ. ІІІ - кладову - 3,1 м. кв.

-Літню кухню сарай літ. Д старішу частину площа забудови 55,9 кв.м. та частину новішої прибудови сараю там, де є прохід між новою прибудовою старішим сараєм (площа забудови 7,2 кв.м.)

- вбиральню Літ. Е

- сходи бетонні літ. а 1- 4,6 кв.м.

- частину горищного простору, який розташований над приміщеннями літ. 1-1, літ. 1-2, літ. 1-3).

Для забезпечення ізольованого користування частинами житлового будинку і частинами господарських будівель виконати ремонтно будівельні роботи на стадії проектного завдання.

Для виходу на горище у житловому будинку виконати ремонтно будівельні роботи: Коридор-кухня літ. 1-1 - Прорізати у дерев?яному перекритті отвір та встановити люк зі сходами дл виходу на горище . Веранда літ. IV - Прорізати у дерев?яному перекритті отвір та встановити люк зі сходами дл виходу на горище. Для ізолювання відокремлених частин літньої кухні-сараю літ. Д виникає необхідність проводити ремонтно-будівельні роботи на стадії проектного завдання зокрема за варіантом 1-Б: ??демонтувати сходинку та дверний блок вхідних дверей до прибудовано! частини сараю, проріз замурувати, поштукатурити, побілити вапняним розчином; ??демонтувати віконний блок у правій боковій стіні прибудованої новішо частини сараю; ??поглибити проріз у стіні на величину дверного блоку, встановити нови дверний блок для входу з вулиці. Вартість ремонтно-будівельних робіт за варіантом 1-Б орієнтовно складає 18,840 тис. грн з ПДВ

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за зменшення частки у розмірі 44 389 гривень з ПДВ.

Фактична (реальна) частка ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 після розподілу становитиме 12/25 ідеальних частки, а ОСОБА_1 13/25 ідеальних частки

Фактична (реальна) частка ОСОБА_2 у домоволодінні по АДРЕСА_1 складатиме 11/25 ідеальних частки, а ОСОБА_1 14/25 ідеальних частки. (т.2 а.с. 110-177)

Частково задовольняючи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року Верховний Суд зазначав, що стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 159 789,50 грн, суди першої та апеляційної інстанції не перевірили, чи спроможний відповідач виплатити таку компенсацію та чи не становитиме вона для нього надмірний тягар.

Вирішуючи провести реальний поділ будинковлодіння АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №1-Б висновку експерта №517/519/2023 від 29.12.2023 року, колегія суддів приходить до висновку, що вказаний варіант розподілу хоч і має невелике відхилення від ідеальних часток, однак найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників.

Варіант №1-Б висновку експерта, враховує фактичний порядок користування спірним нерухомим майном, що склався між сторонами та існує тривалий період та грошова компенсація за відхилення від рівності часток у праві спільної часткової власності, що становить 44 389 гривень з ПДВ, не буде становити надмірний тягар для ОСОБА_1 .

Крім того, позивач ОСОБА_2 погодився із запропонованим варіантом поділу нерухомого майна за варіантом № 1-Б, який зазначений у висновку експерта, а саме у поясненнях щодо висновку експерта від 29.12.2023 року, що подано до суду 25.03.2024 року.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовується з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а тому апеляційний суд скасовує це ж рішення в частині розподілу судових витрат та змінює їх розподіл.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем ОСОБА_2 сплачено 768,40 грн. судового збору за подання позовної заяви, відповідачкою ОСОБА_1 сплачено 5999,67 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім того, ОСОБА_2 здійснив оплату експертизи в суді першої інстанції в розмірі 12 000 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 19 000 грн.

Оскільки результати експертизи № 024/20 від 16.11.2020 року судом не враховуються, то вартість такої не відшкодовується ОСОБА_2 .

Відтак, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути вартість проведеної експертизи №517/519/2023 від 29.12.2023 року в розмірі 19 000,00 гривень, а з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути 4333, 56 грн. судового збору (пропорційно до задоволених позовних вимог) за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки в натурі та стягнення судових витрат задовольнити частково.

Провести реальний поділ будинковлодіння АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №1-Б висновку експерта №517/519/2023 від 29.12.2023 року.

Виділити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у власність у житловому будинку АДРЕСА_1 :

- Літ. 1-4 - кухню - 14,5 кв. м. ??

- Літ. 1-5 - житлову кімнату - 20,4 кв. м. ??

- Літ. 1-6 - житлову кімнату - 19,8 кв. м. ??

- Літ. IV - веранда - 7,7 кв. м.

- Частину кухні-сараю літ. Д - частину новішої прибудови розміром 5,11 ? 6,25 м, площею забудови 31,9 кв. м. - дивитись план на додатку N?2 аркуш 4 - лінія розподілу червоного кольору.

-??Сходи бетонні літ. аз - 6,4 кв. м.

- ??Сходи бетонні літ. а4 - 3,8 кв. м

- ??Замощення літ. І - 3,7 кв. м.

- частину горищного простору, який розташований над приміщеннями в будинку літ. 1-4, літ. 1-5, літ. 1-4 та горищний простір над верандою, що позначена на плані літ. а2.

Виділити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у власність у житловому будинку АДРЕСА_1 :

- ??Літ. 1-1 - коридор-кухню - 12,2 (14,2) кв. м.

- ??Літ. 1-2 - житлову кімнату - 19,9 кв. м. ??

- Літ. 1-3 - житлову кімнату - 20,5 кв. м. ??

- Літ. І - тамбур - 1,4 кв. м.

- Літ. ІІ - коридор - 13,1 кв. м.

- Літ. ІІІ - кладову - 3,1 м. кв.

-Літню кухню сарай літ. Д старішу частину площа забудови 55,9 кв.м. та частину новішої прибудови сараю там, де є прохід між новою прибудовою старішим сараєм (площа забудови 7,2 кв.м.)

- вбиральню Літ. Е

- сходи бетонні літ. а 1- 4,6 кв.м.

- частину горищного простору, який розташований над приміщеннями літ. 1-1, літ. 1-2, літ. 1-3).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за зменшення частки у розмірі 44 389 гривень з ПДВ.

Фактична (реальна) частка ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 після розподілу становитиме 12/25 ідеальних частки, а ОСОБА_1 13/25 ідеальних частки

Фактична (реальна) частка ОСОБА_2 у домоволодінні по АДРЕСА_1 складатиме 11/25 ідеальних частки, а ОСОБА_1 14/25 ідеальних частки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість проведеної експертизи №517/519/2023 від 29.12.2023 року в розмірі 19 000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 4333, 56 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03.04.2024 року,

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.