ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8594/24
провадження № 2-о/753/391/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Цимбал І.К.,

при секретарі судового засідання: Козін В.Є.,

розглянувши в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, в якій просить встановити факт того, що він самостійно виховує та здійснює догляд за малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням того, що син заявника знаходиться на його одноособовому утриманні та він її самостійно виховує, у нього постала необхідність юридичної фіксації цього факту, для оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, та вирішення питань щодо проживання та перебування дитини та вирішення інших питань.

Представник заявника та заявник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в засідання не з`явилася, просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти заяви не заперечувала.

Представник Служби у справах дітей в засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2008. За період подружнього життя в них народилася дитина, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 6/.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2018 шлюб між ними було розірвано /а.с. 8/.

Відповідно до свідоцтва про народження, батьками малолітнього ОСОБА_3 зазначені: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 одружена та проживає в Італії у м. Рим /а.с. 21/.

ОСОБА_3 згідно акту про підтвердження факту на проживання від 09.03.2023 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 /а.с. 11/.

Згідно характеристики ОСОБА_3 останній навчається в ліцеї №303 суспільно-природничого профілю, крім того в останній зазначено, що мати ОСОБА_4 в школу не з`являлася за останні три роки, вихованням сина займається лише батько /а.с. 14/.

Заявник ОСОБА_1 є військовослужбовцем за контрактом добровольця територіальної оборони, згідно характеристики командира, останній характеризується, як добрий, сумлінний, витриманий та турботливий. шкідливих звичок немає /а.с. 18/.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, як встановлено судом, заявник та ОСОБА_2 є батьками сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та перебуває по теперішній час на утриманні батька та який самостійно займається його вихованням.

Однак, як встановлено судом, у заявника виникає необхідність щодо вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в останнього постала необхідність юридичної фіксації цього факту, задля оформлення допомоги, вирішення питань щодо проживання та перебування дитини та інших питань, які випливають з встановлення даного факту.

Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до уваги пояснення матері дитини, яка міститься в матеріалах справи та те, що встановлення вище зазначеного факту необхідно позивачу для безперешкодного переміщення з неповнолітньою дитиною, а також те, що встановлення вказаного юридичного факту не породжує спір про право, суд вважає, що вимоги про встановлення факту перебування дитини на вихованні батька, підлягають до задоволення.

Тому, відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для встановлення вказаного юридичного факту.

При цьому, відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час заявник потребує юридичного закріплення у відповідному рішенні суду, оскільки заявник самостійно піклується та утримує дитину, мати проживає в іншій країні та має іншу сім`ю, крім того заявником на даний час вирішується питання про позбавлення матері дитини батьківських прав, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 293, 294, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно виховує та здійснює догляд за малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий: