СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 607/3495/24

пр. № 2/759/3118/24

27 травня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судового засідання Вінцковської О.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", в особі Тернопільської філії про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ СГ «ТАС», в особі Тернопільської філії, в якому просив стягнути на свою користь з АТ "СГ «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 10 970,10 грн, судовий збір у розмірі 1 211,20 грн та витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 6 100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 05.11.2023 року о 12:28 год. в м.Тернопіль по вул. Руська, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі- ДТП)за участю транспортних засобів марки «ЗАЗ I-VAN F07F-331», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки «Hyundai i20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням. Внаслідок вищезазначеного ДТП автомобіль марки «Hyundai i20», реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. 20.11.2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було розглянуто адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та винесено постанову, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. На момент скоєння ДТП у водія транспортного засобу марки «ЗАЗ I-VAN F07F-331», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована цивільно-правова відповідальність у АТ СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АТ № 4442713 від 09.09.2023 року, згідно п. 4 якого визначено ліміт відповідальності, а саме страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю та здоров`ю - 320 000,00 грн, за шкоду заподіяну майну - 160 000,00 грн, франшиза - 3 200,00 грн. Він, як потерпіла особа внаслідок ДТП, написав у відділення АТ «СГ «ТАС», що у м.Тернопіль повідомлення про ДТП тим самим повідомив про страховий випадок та надав усі необхідні документи. Працівниками АТ «СГ «ТАС» було проведено візуальний огляд пошкодженого автомобіля марки «Hyundai i20», реєстраційний номер НОМЕР_2 та складено протокол (акт) огляду транспортного засобу під час якого було встановлено відомості про транспортний засіб, технічний стан, перелік та опис пошкоджень, які були отримані внаслідок ДТП з метою визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку. Ним було подано заяву до відповідача щодо отримання звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту його автомобіля та повідомлення його про розмір матеріального збитку. 13.12.2023 року представник АТ «СГ «ТАС» повідомив йому, що розмір матеріального збитку завданого його транспортному засобу складає 48 984,46 грн та надано звіт № 55889 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 . Ознайомившись зі звітом у нього виникли питання та зауваження, з якими він не погоджувався, зокрема було виявлено, що мають місце занижені норми години щодо зняття крила передніх та задніх дверей, бамперу заднього, а також вартість робіт із фарбування також є суттєво заниженою, адже звертаючись до СТО офіційних та не офіційних щодо проведення відновлювального ремонту його авто, де йому повідомляли про те, що фарбування його автомобіля на офіційного СТО буде коштувати за все фарбування приблизно 37 000,00 грн, а не на офіційному СТО приблизно 24 000,00 грн, а у звіті № 55889 вартість робіт та матеріалів із фарбування склала лише 19 295,25 грн. Щодо вартості запасних частин зазначених у звіті № 55889, то більшість з них внесена вручну, а отже за даних обставин погодитись з вказаним звітом він не міг. З метою визначення дійсної вартості матеріального збитку завданого йому, як власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП ним було здійснено звернення до судового експерта ОСОБА_5 для проведення експертного авто товарознавчого дослідження в результаті чого був укладений договір № 183/12/23 на виконання судової експертизи, згідно якого 05.01.2024 року вартість матеріального збитку автомобілю марки «Hyundai i20», реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на момент ДТП склала 57 127,71 грн та за проведення якої ним сплачено 6 100,00 грн.

З метою досудового врегулювання належного страхового відшкодування ним було направлено відповідачу претензію про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, в якій він просив долучити до матеріалів страхової справи висновок експерта №183/12/23 від 05.01.2024 року та переглянути суму страхового відшкодування та сплатити йому відшкодування у розмірі 57 127,71 грн. Однак відповідач жодної відповіді на претензію так і не надав. З огляну на те, що йому був відомий розмір матеріального збитку завданий його автомобілю, він звернувся 26.01.2024 року до страховика (АТ «СГ «ТАС») із заявою про страхове відшкодування у змісті якої просив здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 57 127, 71 грн, яка підтверджена та обґрунтована висновком експерта № 183/12/23 від 05.01.2024 року. 30.01.2024 року на його картковий рахунок поступили кошти від АТ «СГ «ТАС» в розмірі 42 957,61 грн, де у призначення платежу було вказано страхове відшкодування за договором № АТ4442713 від 28.08.2023 року, однак вказана сума не була узгоджена з ним. Вважає вказану суму страхового відшкодування неприйнятною, суттєво заниженою та такою, що не відповідає реальній вартості відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ та ліміту відповідальності страховика згідно полісу, що не дає йому змоги провести відновлювальний ремонт його автомобіля. Відтак, не відшкодованою йому шкода залишається сума страхового відшкодування у розмірі 10 970,10 грн (57 127,71 грн - 3200,00 грн франшиза), у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду та просив позов задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.03.2024 року цивільну справу передано на розгляд Святошинському районному суду м.Києва (а.с. 104-106).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. та 09.04.2024 року справу передано судді (а.с. 141-142).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 143).

06.05.2024 року до суду від представника АТ "СГ «ТАС» Кудрявського С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Позивачем не надано документів про факт оплати проведеного ремонту, а отже згідно законодавства виплата проводиться за вирахуванням ПДВ. Доданий до позовної заяви висновок експерта № 183/12/23 від 05.01.2024 року ОСОБА_5 не може бути взятий до уваги, оскільки він складений через два місяці після ДТП по завищеним цінам та з курсовою різницею. Матеріальний збиток позивачу, як власнику автомобіля марки «Hyundai i20», реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно звіту № 55889 від 17.11.2023 року СОД ОСОБА_4 без ПДВ на запчастини, становить 46 157,61 грн, згідно п.5 полісу № АТ4442713 франшиза становить 3 200,00 грн. Отже страхове відшкодування розраховується наступним чином 46 157,61 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ) - 3200,00 грн (франшиза) = 42 957,61 грн (страхове відшкодування). АТ "СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок позивача в розмірі 42 957,61 грн, а отже належним чином та в повному обсязі виконало своє зобов`язання за полісом АТ/4442713 у зв`язку з чим вимога про стягнення 10 970,00 грн без вирахування ПДВ є безпідставною та необґрунтованою. Позивач також безпідставно вимагає стягнути витрати на повторне автотоварознавче дослідження, які згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягають відшкодуванню страховиком та не відносяться до судових витрат. (а.с. 151-152).

13.05.2024 року до суду від представника позивача адвоката Ващука Я.С. надійшла відповідь на відзив, у якій просять задовольнити позовну заяву. Вважає, що оцінювач ОСОБА_4 , що складав звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 17.11.2023 року не мав право проводити звіт оцінку про розмір матеріального збитку та /або експертне дослідження, які відносяться відповідно до індексу та виду експертної спеціальності 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитків, завданого власнику транспортного засобу». За даними відкритих джерел інформації зазначено список автоекспертів, незалежних експертів, оцінювачів, комісарів в м.Києві та Києвській області до напрямків оцінки майна, щодо яких оцінювачу ОСОБА_4 дозволена практична оціночна діяльність лише оцінка об`єктів у матеріальній формі. Питання, яке може бути поставлено оцінювачу лише одне про вартість відповідного об`єкту, в даному випадку вартість транспортного засобу, постановка будь яких інших питань буде виходити за межі визначені ЗУ «Про оцінку» та самого поняття оцінка майна. Отже, оцінювач ОСОБА_4 не має відповідної кваліфікації 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитків, завданого власнику транспортного засобу» та не є атестованим судовим експертом, а тому складений ним звіт, як доказ вартості матеріального збитку не може бути прийнятий судом, як належний та допустимий доказ розміру завданої позивачу матеріальної шкоди від ДТП. Також, звіт № 55889 від 17.11.2023 року вкладено з порушенням встановленого порядку визначеного методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 технічний огляд його транспортного засобу марки «Hyundai i20», реєстраційний номер НОМЕР_2 не проводився, а користувався джерелами інформації, а саме протоколу огляду колісного транспортного засобу від 15.11.2023 року, який був складений невідомою особою та який навіть не значиться серед переліку джерел інформації використаних оцінювачем під час оцінки в звіті № 55889 від 17.11.2023 року та в ньому відсутні будь-які фотографічні зображення технічного стану КТЗ (його складників) які би підтверджували припущення та розрахунки. Якщо проаналізувати та порівняти кількість запасних частин, що необхідні для проведення відновлювального ремонту, а також вартість необхідних робіт по заміні та фарбуванню автомобіля марки «Hyundai i20», реєстраційний номер НОМЕР_2 після ДТП у оцінювача ОСОБА_4 в ремонтній калькуляції та із ремонтною калькуляцією проведеною судовим експертом Мазуром М.С., який особисто здійснював огляд пошкодженого автомобіля позивача та фіксував усі наявні пошкодження, що відбулись внаслідок ДТП то складається враження, що зважаючи на таку разючу та суттєву розбіжність (різницю) у кількості, вартості запасних частин які необхідно замінити автомобілю то оцінювач ОСОБА_4 , що складав висновок про розмір матеріального збитку у Звіті № 55889 від 17.11.2023 року до якої входила ремонтна калькуляція проводив оцінку не автомобіля позивача а якогось іншого. Вважає, проведену ремонтну калькуляцію №55889 яка є невід`ємною частиною Звіту №55889 від 17.11.2023 року, необ`єктивною, надуманою, необґрунтованою, безпідставною, незаконною та такою, що не дозволяє провести позивачу відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу після ДТП. Також, у складеному звіті № 55889 від 17.11.2023 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, та те, що висновок підготовлений для подання до суду (а.с. 178-182).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні просили задовольнити позов у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач АТ "СГ "ТАС" свого представника до суду не направив, надіслав до суду клопотання, у якому просили розглянути справу без присутності їх представника (а.с. 150).

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, заслухавши думку позивача та його представника, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.11.2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення (а.с. 9).

Постановою встановлено, що ОСОБА_3 05.11. 2023 року о 12 год. 28 хв. в м.Тернопіль, по вул.Руська, 35, керуючи автобусом ЗАЗ I-VAN A07A, номерний знак НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI I20», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.3б, 10.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с. 9).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, обставини, встановлені постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.11.2023 року у справі №607/21849/23, зокрема, чи мало місце ДТП та чи вчинено воно з вини відповідача ОСОБА_3 , не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, яка стосується цивільно-правової відповідальності за наслідками цих дій.

Транспортний засіб марки «ЗАЗ I-VAN F07F-331», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ СГ «ТАС» серії АТ № 4442713 від 09.09.2023 року (а.с. 7).

15.11.2023 року між ОСОБА_1 та судовим експертом Мазуром М.С. укладено договір № 183/12/23 на виконання судової експертизи (а.с. 12).

Висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 05.01.2024 року № 183/12/23 складеного судовим експертом Мазуром М.С. визначено суму матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ «Hyundai i20», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яке мало місце 05.11.2023 року, станом на час ДТП, при зовнішньому візуальному обстеженні (без проведення необхідних технологічних інструментальних, діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів) ймовірно становить «У» = 57 127,71 грн, розрахункова квитанція за проведення дослідження 6100 грн (а.с 13, 14-25).

26.01.2024 року ОСОБА_1 направив на адресу АТ «СГ «ТАС» претензію про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, у якій просив долучити до матеріалів страхової справи висновок експерта № 183/12/23 від 05.01.2024 року та переглянути суму страхового відшкодування та сплатити йому відшкодування у розмірі 57 127,71 грн (а.с. 26-27).

26.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «СГ «ТАС» з заявою про страхове відшкодування, у якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди у розмірі 57 127,71 грн (а.с. 28).

30.01.2024 року від СГ «ТАС» приватне АТ надійшло на рахунок ОСОБА_1 страхове відшкодування по договору № АТ 4442713 від 28.08.2023 року без ПДВ у розмірі 42 957, 61 грн, що підтверджується скриншотом з телефону (а.с. 29).

Позивач також поніс витратиза проведення та складання висновку експерта у розмірі 6 100,00 грн (а.с.13).

За змістом ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі,а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 28 даного Закону до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно з пунктом 22. 1 статті 22 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі -Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 34. 2. статті 34 Закону передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

За умови ч. 1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Положеннями ч.1 ст.36 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону визначено, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір відшкодування страховиком шкоди (збитків), завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); шкодою, заподіяною майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (пункт 32.4 статті 32); шкодою, пов`язаною із втратою товарної вартості транспортного засобу (пункт 32.7 статті 32); сумою франшизи, розрахованою за правилами пункту 12.1 статті 12.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страховик відповідно до Закону не відшкодовує вартість франшизи, тому обов`язок її сплатити лягає на завдавача шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ПАТ «СГ «ТАС», на підставі звіту №558899 від 17.11.2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ (а.с. 155-170), здійснило виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у загальному розмірі 42 957, 61 грн, що підтверджується скриншотом з телефону (а.с. 29).

Позивач зазначає, що він не згоден з сумою страхового відшкодування, а саме, що згідно п. 4 визначено ліміт відповідальності, страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю та здоров`ю - 320 000,00 грн, за шкоду заподіяну майну - 160 000,00 грн, франшиза - 3 200,00 грн, а йому було сплачено 42 957,61 грн.

Позивач був обізнаний щодо складеного звіту №558899 від 17.11.2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, згідно якого розмір матеріального збитку 48 984,46 грн, однак не погоджуючись з вказаним звітом замовив у іншого судового експерта ОСОБА_5 транспортну-товарознавчу експертизу та результатами якої вартість матеріального збитку становить 57 127,71 грн та вчинив подальші дії, а саме ним була надана заява про страхове відшкодування на його рахунок у розмірі 57 127,71 грн.

26.01.2024 року позивач направив на адресу АТ «СГ «ТАС» претензію про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП та просив долучити до матеріалів справи висновок експерта № 183/12/23 від 05.01.2024 року складений судовим експертом ОСОБА_5 та просив переглянути суму страхового відшкодування.

В заяві від 26.01.2024 року ОСОБА_1 просить здійснити відшкодування оціненої шкоди в розмірі 57 127,71 грн, фактично не погоджуючись із сумою страхового відшкодування, визначеною звітом №558899 від 17.11.2023 року.

Позивач не погодився із сумою страхового відшкодування та подав позов, в якому просить стягнути з відповідача 10 970,10 грн, яка складається з різниці між сумою матеріальної шкоди, визначеною судовим експертом ОСОБА_5 у висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 183/12/23 від 05.01.2024 року та виплаченою сумою 42 957,61 грн.

Згідно Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності України, ОСОБА_6 має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача (напрямок діяльності 1.3.- «Оцінка колісних транспортних засобів»).

Звіт про оцінку містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна. Звіт підписаний оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплений печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Так, ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, який містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, підписується оцінювачем, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 32 цього Закону оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Крім того, як зазначено у вказаному звіті, його було проведено відповідно до Методтики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Мінюсту та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/52092.

Вказана методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту та застосовується всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. (п.1.2.-1.3 Методики).

Вказана методика застосовується зокрема із метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок (п. 1.4. Методики).

Як визначено методикою, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта.

Зазначений звіт №558899 від 17.11.2023 року не є висновком експерта ураховуючи, що він складений не експертом, а суб`єктом оціночної діяльності.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визначати розмір страхового відшкодування та матеріальних збитків, яких зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля, виходячи із висновку експерта ОСОБА_5 № 183/12/23 від 05.01.2024 року.

Суд вважає висновок експерта від 05.01.2024 року № 183/12/23 належним, допустимим та достовірним доказом, який як окремо так і в сукупності з іншими доказами у справі свідчить про реальний розмір матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, позивачу. Відповідачем не заперечувався розмір шкоди, визначений цим висновком, а заперечувався позов лише з підстав, що позивачем було отримано страхове відшкодування в розмірі 42 957,61 грн. Проте, суд вважає, що позивач через отримання страхової виплати не може бути обмежений у праві звернення до суду з позовом до страховика та вимагати відшкодування шкоди за страховим випадком, в межах розміру страхового ліміту, якщо він не погодився із раніше визначеним розміром шкоди. Зауважень та заперечень щодо порушення Методики визначення шкоди у висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 05.01.2024 року № 183/12/23 від відповідача не надходило, розрахунок не спростовувався.

Отже, на підставі зазначеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача не відшкодованої шкоди у розмірі 10 970,10 грн (57 127,71 - 42 957,61 - 3 200,00 (франшиза)).

В частині вимог позивача про стягнення витрат на оплату послуг експерта за проведення авто товарознавчого дослідження № 183/12/23 від 05.01.2024 року у розмірі 6 100,00 грн, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача цих витрат, оскільки позивач залучав експерта авто товарознавця для визначення розміру матеріального збитку, обов`язок відшкодування якого покладено на страховика. Саме через незгоду з рішенням страховика виплатити грошові кошти позивачу у відповідному розмірі, позивач змушений був витрачати власні кошти для розрахунку матеріального збитку від ДТП.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із проведенням експертизи.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (а.с. 6), який підлягає стягненню з відповідача.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то сторона позивача має право подати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки представник позивача у судовому засіданні зазначив, що відповідні докази понесення судових витрат будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст. ст. 16,23, 1167, 1168 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 23,76, 141, 258, 259, 263 - 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", в особі Тернопільської філії про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 10 970 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень 10 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн та витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 6 100,00 грн а всього 7 311 (сім тисяч триста одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", , адреса: м.Київ, просп. Берестейський, 65.

Повний текст виготовлено 17.06.2024.

Суддя Ю.О. Твердохліб