ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/439/24Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 22-ц/817/1044/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря - Сович Н.А.

та сторін: представника позивача адвоката Каліннікова М.О., представника відповідача адвоката Міськів О.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 608/439/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Міськів Оксана Тарасівна на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року, ухваленого суддею Яковець Н.В., повний текст якого виготовлено 16 вересня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання та збереження квартири, яка є спільною власністю,-

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2024 року позивач ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання та збереження квартири, яка є спільною власністю. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що за час подружнього життя сторони по справі набули квартиру АДРЕСА_1 . Дана квартира є об`єктом спільної часткової власності сторін, де кожному належить на праві власності по частини нерухомого майна. 11 червня 2022 дана квартира зазнала значних пошкоджень внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації. Внаслідок ракетного обстрілу пошкоджено стіни та стеля багатоквартирного будинку, знищено повністю 5 вікон, деформована балконна конструкція і повністю вибито склопакети, деформовані вхідні двері, балконні двері і міжкімнатні в кількості п`яти дверей, про що складено відповідний акт. Крім того, пошкоджено фасади меблів від скла та ударів у двох кімнатах і коридорі, пошкоджено ламінат, міжкімнатні двері вирвані і розійшлись дверні коробки, розсипалось скло у душовій кабіні. Для збереження квартири позивачка була змушена витратити 339 226,85 грн, що підтверджується відповідними документами. Відповідач не проводив жодної оплати по утриманню квартири, між сторонами відсутня будь-яка домовленість чи згода щодо відшкодування витрат. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Таким чином, відповідач як співвласник квартири, яка була пошкоджена, зобов`язаний відшкодувати половину коштів, що були витрачені на утримання та збереження спільного нерухомого майна, що з урахуванням зменшення суми витрат складає 160 389,42 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Рішенням Чортківськогорайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року зменшені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання та збереження квартири, яка є спільною власністю задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 кошти на утримання та збереження квартири АДРЕСА_1 у розмірі 160389 (сто шістдесят тисяч триста вісімдесят дев`ять) гривень 42 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по справі в розмірі 11726 гривень 40 копійок

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Міськів Оксана Тарасівна, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення прийнято із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що 21 червня 2023 року постановою Верховного Суду рішення Чортківського районного суду від 07.07.2022 та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23.01.2023 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири за адресою АДРЕСА_2 спільним сумісним майном подружжя та її поділ скасовано. Визнано квартиру, загальною площею 62,4 кв.м., спільним сумісним майном подружжя та здійснено її поділ. Незважаючи на факт визнання права власності на квартири позивачка не надавала допуску ОСОБА_1 до його майна. Він змушений був звернутися у серпні місяці 2023 року до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Отримавши фактичний доступ до квартири у січні 2024 року, він добросовісно подав до суду заяву про залишення позову без розгляду. Таким чином, ОСОБА_2 , починаючи з липня 2021 року по січень 2024 року не визнавала право власності на частку в квартирі за ним, чинила перешкоди у користуванні майном та не пускала до квартири.

Вказують, що відповідно до ст.358 ЦК України дії співвласників щодо управління, утримання, збереження спільного майна повинні бути взаємно узгодженими, як наслідок вчинення одним із співвласників будь-яких дій щодо нерухомого майна без згоди іншого співвласника свідчитиме насамперед про порушення прав іншого співвласника, оскільки відсутнє волевиявлення останнього щодо вчинення певних дій одним із співвласників. А тому, всі витрати, понесені позивачем на ремонт спільного майна, здійснені ним з власної ініціативи, відшкодуванню не підлягають.

Також зазначають, що згідно закону, що регулює відносини між співвласниками спільного майна, всі питання з приводу утримання спільного майна, в тому числі його ремонту, покращення, оздоблення, зміни, тощо - співвласники повинні здійснювати за взаємною згодою, тобто для здійснення вказаного ремонту вимагалась згода всіх співвласників. Проте, у даному випадку позивач не довела, що ремонт (якщо він і був виконаний саме нею і за її кошти) вона зробила за згодою відповідача або що відповідач надавав згоду на відшкодування половини витрат після проведення ремонту, або що розмір витрат узгоджувався з відповідачем. А, також доказів наявності такої згоди (домовленості між співвласниками) не було надано і суду першої інстанції.

Отже, згідно закону особа не може бути примушена до вчинення дій, вчиняти які вона не зобов`язана. Тому вказані витрати (у разі, якщо їх дійсно понесла позивач), є витратами одного з співвласників на власний розсуд, без дотримання вимог закону про користування спільним майном за взаємною згодою і домовленістю.

Окрім цього, вказують, що сам факт надання позивачем фіскальних чеків на придбання товару, що стосується в цілому здійснення ремонтних робіт, не є належним обґрунтуванням понесених витрат, і не є достатнім для висновку про доведеність того, що зазначені у чеках та накладних витрати понесені позивачкою на утримання вказаної квартири.

Також, представник заявника у апеляційній скарзі, зазначає, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат відповідача у суді першої інстанції складає 20 000, 00 та в суді апеляційної інстанції становить 15000 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Калінніков М.О. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційної скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Міськів Оксана Тарасівна, на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року у справі № 608/439/23 залишити без задоволення, а рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06.09.2024 у справі №608/439/24 залишити без змін та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати у вигляді оплати фіксованого гонорару у розмірі 12000 грн.

Вказує, що 11 червня 2022 року квартира АДРЕСА_1 зазнала значних пошкоджень внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації.

16 червня 2022 року складено відповідний акт обстеження житла згідно якого встановлено, що внаслідок ракетного обстрілу пошкоджено стіни багатоквартирного будинку тріщина, пошкоджена склом стіна і пошкоджена стеля, пошкоджено 5 вікон повністю, деформована балконна конструкція і повністю вибито склопакети, деформовані вхідні двері, балконні двері і міжкімнатні в кількості п`яти дверей. Крім того, пошкоджено фасади меблів від скла та ударів у двох кімнатах і коридорі. Пошкоджено ламінат. Міжкімнатні двері вирвані і розійшлись дверні коробки.

ОСОБА_2 була визнана особою постраждалою внаслідок надзвичайної ситуації, що підтверджується довідкою від 08 липня 2022 року за №10/130-НС/В.

Таким чином, для збереження квартири ОСОБА_2 була змушена витратити 320 778,84 грн., що підтверджується відповідними документами, які містяться в матеріалах справи.

Так, згідно дефектного акту від 24 червня 2022 року, зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонтних робіт квартири АДРЕСА_1 та локального кошторису на ремонтні роботи №03-01-01, складені інженером проектувальником, експертом ОСОБА_3 вартість будівельних робіт необхідних для збереження квартири орієнтовно мала складати 70544, 00 грн.

Однак, в результаті виконаних будівельних робіт спрямованих на збереження квартири АДРЕСА_1 в квітні 2023 року позивачем було витрачено власних коштів на суму 86 833,85 грн, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2023 року, актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2023 року, складені генпідрядником ФОП ОСОБА_4 .

Також, витрати на утримання спільної квартири та на ремонт багатоквартирного будинку і покрівлю даху складають 39800,00 грн. Вказані кошти було сплачено позивачем особисто на користь ОСББ «П`ятачок», що підтверджується відповідними квитанціями даного ОСББ від 23.06.2022, від 25.06.2022, від 08.12.2022, від 04.11.2022, від 24.05.2023, від 30.09.2023.

Окрім цього, вартість матеріалів та товарів, які були придбані особисто позивачем для збереження квартири, складають 194 145,00 грн, що підтверджується договором про виготовлення дерев`яних конструкцій, фіскальним чеком від 10.07.2023 на суму 42000 грн, фіскальним чеком від 10.07.2023 на суму 28000 грн, фіскальним чеком від 06.09.2023 на суму 8550 грн., товарним чеком від 13.10.2023 на суму 24500, накладною від 03.08.2022 на суму 22850 грн., товарним чеком від 03.08.2023 на суму 22850 грн, накладною від 22.07.2022 на суму 41755грн., товарним чеком від 22.07.2022 на суму 51755 грн, накладною від 22.07.2023 на суму 1050 грн, товарним чеком від 22.07.2022 на суму 1050 грн., накладною від 22.07.2022 на суму 39940 грн.

08 січня 2024 року було направлено ОСОБА_1 цінний лист з проханням вирішити питання щодо відшкодування половини коштів в позасудовому порядку, але відповідач, отримавши його 17 січня 2024 року, проігнорував, що свідчить про ухилення від виконання обов`язків співвласника щодо належного утримання майна, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат має право зворотної вимоги - регрес.

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц та від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.

Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та прийшов до правильного висновку, що відповідач ОСОБА_1 , як співвласник квартири, яка була пошкоджена, зобов`язаний відшкодувати позивачу половину коштів, що були витрачені на утримання та збереження спільного нерухомого майна, де його частка складає 1/2 частини, що відповідає 160 389,42 грн. Необґрунтованим є також твердження заявника, що позивач безпідставно здійснила ремонт у всій квартирі при тому, що їй належить лише 1/2 частина квартири. По-перше, спільна часткова власністю є власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності без виділу в натурі, а тому співвласники мають право володіти, користуватись та розпоряджатись усім майном до того часу поки не відбувся реальний поділ майна або не встановлено порядок користування спільним майном. По-друге, предметом позову є вимога про стягнення витрат на утримання та збереження квартири, яка є спільною власністю, через її руйнування внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації, а не проведення поточного ремонту чи поліпшення спільного майна. Тобто, для збереження квартири необхідно було здійснити будівельні роботи у всій квартирі (встановлення вікон, дверей, ремонт даху тощо), а не в її половині.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 35 000,00 грн., а саме: 20 000,00 грн за надання правничої допомоги в суді першої інстанції; 15 000,00 грн за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, то зазначають, що такий розмір витрат є неспівмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Розмір правничої допомоги в суді першої інстанції 20 000 грн. є невиправдано завищеним, як і 15000 грн за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції про стягнення витрат на утримання та збереження квартири, яка є спільною власністю, не є справою особливої складності, а тому зазначений розмір витрат не може підлягати стягненню в повному розмірі в разі задоволення скарги.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Міськів О.Т. апеляційну скаргу підтримала, з мотивів, викладених у ній, просили її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Калінніков М.О. в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 608/1562/21 визнано квартиру загальною площею 62,4 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2 спільним сумісним майном подружжя. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 13.07.2023 право власності на частину квартири по АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.62).

З акту обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації №113-В від 16.06.2022, вбачається, що внаслідок ракетного обстрілу пошкоджено стіни багатоквартирного будинку тріщина, пошкоджена склом стіна і пошкоджена стеля, пошкоджено 5 вікон повністю, деформована балкона конструкція і повністю вибито склопакети, деформовані вхідні двері, балконні двері і міжкімнатні в кількості п`яти дверей, пошкоджено фасади меблів від скла та ударів у двох кімнатах і коридорі, пошкоджено ламінат, міжкімнатні двері вирвані і розійшлись дверні коробки, розсипалось скло в душовій кабіні (а.с.6-24).

Як вбачається з довідки №10/130-НС/В від 08.07.2022, ОСОБА_2 , місце проживання якої, АДРЕСА_2 , визнана особою постраждалою внаслідок надзвичайної ситуації на підставі акта обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації №113-В від 16.06.2022 (а.с.4).

В результаті виконаних будівельних робіт спрямованих на збереження квартири АДРЕСА_1 в квітні 2023 року позивачкою ОСОБА_2 витрачено коштів на суму 86833, 85 грн, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2023, актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2023, складені генпідрядником ФОП ОСОБА_4 .

Судом також встановлено, що факт понесення позивачем витрат на утримання та збереження майна, підтверджується копіями фіксальних чеків від 10.07.2023 на загальну суму 70000 грн щодо придбання дверей (а.с. 69-70), копією фіксального чеку від 06.09.2023 на суму 8550,00 грн щодо придбання вхідних замків та ручок (а.с.71), копіями товарних чеків від 03.08.2022 на суму 22850 грн та від 22.07.2022 на суму 91695,00 грн щодо придбання вхідних дверей та металевих конструкцій (а.с.73 -74, 76). Окрім цього, позивачем надано копії фікасальних чеків № 4158 від 28.01.2023 на суму 10 000 грн, № 4257 від 28.02.2023 на суму 3950 грн, №4430 від 30.03.2023 на суму 1850 грн (а.с.123-124) та товарного чеку від 07.03.2023 на суму 7500 щодо придбання будівельних матеріалів.

Також, ОСОБА_2 було сплачено витрати за спожиті комунальні послуги та утримання спільного майна, за період з січня 2022 року по грудень 2023 року (а.с.67), в загальному розмірі 39 800 грн: квартплата за період з січня 2022 року по червень 2022 року в розмірі 1200, 00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 311218-1 від 25.06.2022; квартплата на ремонт даху і будинку внаслідок ракетного удару в розмірі 35000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 311218-1 від 23.06.2022; квартплата за період з липня 2022 року по грудень 2022 року в розмірі 1200, 00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 311218-2 від 04.11.2022; квартплата за період з січня 2023 року по березень 2023 року в розмірі 600, 00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 311218-2 від 08.12.2022; квартплата за період з квітня 2023 року по червень 2023 року в розмірі 600, 00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 311218-2 від 24.05.2023; квартплата за період з липня 2023 року по грудень 2023 року в розмірі 1200, 00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 311218-3 від 30.09.2023.

Як вбачається, від Благодійного Фонду «Посмішка ЮА» 21.06.2022 ОСОБА_2 було зараховано кошти в розмірі 13175 грн та від Чортківської міської ради в розмірі 8950 грн, що підтверджуються повідомленнями про зарахування коштів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем надано суду належні та допустимі докази того, що нею понесено витрати на утримання та збереження майна. А, тому виходячи з того, що ОСОБА_1 є співвласником квартири і його частка становить 1/2, та зважаючи на обов`язок відповідача відповідно до своєї частки у спільній частковій власності брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна ( квартири), то понесені позивачкою ОСОБА_2 кошти на утримання та збереження квартири підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з ч.ч.1, 4 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

У частині першій статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до статті 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру) зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі №703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі №638/5001/17.

Отже, колегія суддів вважає, що як позивач, так і відповідач повинні виконувати обов`язок по утриманню та збереженню майна згідно своєї частки у квартирі та нести тягар відповідальності перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними з цим майном.

Участь кожного співвласника у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Кожен співвласник зобов`язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

При цьому, маються на увазі витрати, об`єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Отже, в разі доведеності одним зі співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у ньому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 01 березня 2024 року у справі 367/9967/19.

У справі, яка переглядається судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співласниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Верховного Суду від 21.06.2023 року у справі №608/1562/21 визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 62,4 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину вказаної квартири зареєстровано 13.07.2023, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №339544779 (а.с.62).

Станом на час розгляду справи сторони зареєстровані у вказаній квартирі.

Як вбачається з наданих ОСОБА_2 квитанцій, за період з січня 2022 року по грудень 2023 року (а.с.67), було сплачено витрати по квартплаті та ремонт даху і будинку внаслідок ракетного удару в загальному розмірі 39 800 грн, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера (а.с.67).

Також, позивачкою надано копії фіксальних чеків від 10.07.2023 на загальну суму 70 000,00 грн щодо придбання дверей (а.с. 69-70), копію фіксального чеку від 06.09.2023 на суму 8550,00 грн щодо придбання вхідних замків та ручок (а.с.71), копії товарних чеків від 03.08.2022 на суму 22850 грн та від 22.07.2022 на суму 91695,00 грн щодо придбання вхідних дверей та металевих конструкцій (а.с.73 -74, 76). Окрім цього, позивачем надано копії фіксальних чеків № 4158 від 28.01.2023 на суму 10 000 грн, № 4257 від 28.02.2023 на суму 3950 грн, №4430 від 30.03.2023 на суму 1850 грн (а.с.123-124) та товарного чеку від 07.03.2023 на суму 7500 щодо придбання будівельних матеріалів.

Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акту приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2023 року, складені генпідрядником ФОП ОСОБА_4 позивачем також було сплачено коштів на суму 86833,85 грн (а.с.25-35).

Разом з тим, як вбачається з наявних в матеріалах справи повідомленнями про зарахування коштів від 21.06.2022 та від 05.07.2022 позивачу благодійним фондом «Посмішка ЮА» 21.06.2022 сплачено кошти в розмірі 13175 грн, та Чортківською міською радою на суму 8950 грн (а.с.122- 122 зворіт).

Отже загальний розмір підтверджених витрат, понесених ОСОБА_2 на утримання та збереження зазначеної квартири складає 320 903, 85 грн (39800 грн +70 000 грн + 8550 грн + 22850 грн +91695 грн + 23300 грн+ 86833,85 грн -22 125 грн= 320 903, 85 грн).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони є співвласниками квартири, загальною площею 62,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , а тому повинні виконувати обов`язок по утриманню та збереженню майна (квартири) згідно своєї частки, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання та збереження спільного майна (квартири).

Відтак, на підставі аналізу наявних доказів та враховуючи, що ОСОБА_1 є співвласником квартири і його частка становить 1/2, та зважаючи на обов`язок відповідача відповідно до своєї частки у спільній частковій власності брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна квартири, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача, як співвласника квартири АДРЕСА_1 , 1/2 витрат щодо утримання та збереження квартири в розмірі 160 389, 00 грн, з урахуванням зменшення позовних вимог, виходячи з розрахунку 320903,85:2 = 160451,925 грн.

Твердження заявника, що сам факт надання позивачем фіскальних чеків на придбання товару, що стосується в цілому здійснення ремонтних робіт, не є належним обґрунтуванням понесених витрат на утримання вказаної квартири є безпідставними, оскільки понесені позивачкою витрати на утримання та збереження квартири підтверджені належними доказами, зокрема, відповідними квитанціями, фіксальними та товарними чеками про оплату житлово-комунальних послуг та послуг щодо збереження майна, яким суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку.

Жодних доказів, які б спростовували факт оплати позивачкою даних послуг у повному обсязі відповідач не надав та матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не надавав згоди на відшкодування половини витрат після проведення ремонту, або що розмір витрат не узгоджувався з відповідачем, а тому понесені позивачем витрати на ремонт спільного майна, здійснені нею з власної ініціативи, відшкодуванню не підлягають не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки відсутність згоди не звільняє відповідача, як співвласника квартири, від обов`язку нести витрати відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності по оплаті послуг та ремонту, які необхідні для утримання та збереження належного йому майна, яке в даному випадку постраждало від ракетного удару і є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, ергономічних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості, а не проведення поточного ремонту чи поліпшення спільного майна.

Крім цього, 08 січня 2024 року, ОСОБА_1 направлено лист-вимогу про повернення коштів, які були спрямовані на утримання та збереження спільного майна (квартири), що підтверджується фіксальним чеком АТ «УКРПОШТА» від 08.01.2024, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодом 242, однак дана вимога була проігнорована відповідачем.

Також в апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Міськів О.Т. посилається на правову позицію, висловлену Верховним Судом в постанові від 25.10.2022 у справі №522/21596/17, проте колегія суддів не бере до уваги, оскільки в даній справі обставини не є релевантними у справі, яка переглядається, з огляду на те, що у справі № 522/21596/17 розглядалося питання щодо стягнення коштів на покращення (поліпшення) спільного майна, де потрібна згода іншого співвласника і не було надано доказів на підтвердження аварійного стану домоволодіння та необхідності негайного, обов`язкового виконання ремонтних робіт у будинку.

Безпідставними є доводи представника заявника, що позивач зменшила розмір позовних вимог в порушення норм процесуального права, оскільки представником позивача в судовому засіданні було вказано, що внаслідок помилкового математичного розрахунку усіх витрат на утримання та збереження спірної квартири з врахуванням наданих доказів сума є меншою, ніж це було зазначено в позові.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними, викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, де у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм надана належна оцінка, проте зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Міськів Оксана Тарасівна, слід залишити без задоволення, а рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Міськів Оксана Тарасівна, залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 14 грудня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома