ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2912/24 Справа № 235/2479/23 Суддя у 1-й інстанції - Кузнєцова А.С. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

сторони справи

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2023 року, ухваленого суддею Кузнєцовою А.С. у м.Покровськ Донецької області, повний текст судового рішення складено 13 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

07.11.2023 року на розгляд суду пред`явлено позовну заяву, в якій позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просив стягнути з ТОВ «Краснолиманське» заборгованість по заробітній платі за період з 05.04.2018 року по 24.11.2020 року.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 05.04.2018 року по 24.11.2020 року перебував в трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське», обіймав посаду машиніста гірничих виїмкових машин підземного 6 розряду ДПР 5.

Наказом №328к від 24.11.2020 року позивача було звільнено з ТОВ «Краснолиманське» за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю.

З часу припинення трудових відносин всупереч ст.116 КЗпП України, відповідачем своєчасно не надано остаточного розрахунку, належні суми заробітку, нараховані за період роботи з 05.04.2018 року по 24.11.2020 року, не сплачені. Довідку про нараховані суми заробітку відповідачем не надано, запити представника позивача були ігноровані. За захистом порушених прав ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду. (а.с. 1-2).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості із заробітної плати задоволені частково.

Стягнуто з Державного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 заборгованість з нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати в сумі 293 537 (двісті дев`яносто три тисячі п`ятсот тридцять сім) гривень (сума визначена вже з урахуванням проведених утримань податків з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів) та користь держави судовий збір в розмірі 322 (триста двадцять дві) гривні 08 (вісім) копійок.

В відповідач ТОВ «Краснолиманське»,будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

При цьому скаржник зазначає, що судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.02.2021 року №235/1012/21 з Товариства на користь позивача стягнуто заборгованість з нарахованої але не виплаченої заробітної плати в сумі 293 537 грн., сума визначена вже з урахуванням проведених утримань податків з громадян, внесків та інших обов`язкових платежів. Заборгованість стягнута за період з листопада 2019 року по листопад 2020 року. Отже, судове рішення по справі №235/2479/23 має тотожні позовні вимоги, за тотожній період, до того самого відповідача від того самого позивача, як і судовий наказ від 22.02.2021 №235/1012/21, який набрав законної сили і на підставі якого відкрите виконавче провадження №65245515 від 22.04.2021.

Відповідач вказує, що на виконання судового наказу на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Краснолиманське» стягнуто 22 652,93 грн. (бухгалтерська довідка та судовий наказ додані до апеляційної скарги). В порушення норм ч.2 ст.44 ЦПК України позивач знову звернувся до того ж відповідача з тим самим предметом спору та з тих самих підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу сторони відповідача, представник позивача ОСОБА_2 , просить залишити апеляційну скаргуТОВ «Краснолиманське» без задоволення, а судове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 грундня 2023 року без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню із закриттям провадження у справі, виходячи з наступного.

Судом встановлено. згідно записів в трудовій книжці серійний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 05.04.2018 року по 24.11.2020 року: 05.04.2018 року прийнятий машиністом гірничих виїмкових машин підземного 6 розряду з повним підземним робочим днем в шахті; 24.11.2020 року - звільнений згідно ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю (а. с. 6).

До матеріалів справи долучено копію заяви позивача від 24.11.2020 року про звільнення за власним бажанням з 24.11.2020 року,копію наказу ТОВ «Краснолиманське» № 328-к від 24.11.2020 року про звільнення позивача з 24.11.2020року за ч.3 ст.38КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю. (а. с. 22).

Згідно бухгалтерської довідки ТОВ «Краснолиманське» про заборгованість із заробітної плати №434 від 21.11.2023 року у ОСОБА_1 за період з листопада 2019 року по листопад 2020 року залишок по заборгованості із заробітної плати склав 293 537,00 гривень. (а. с. 23).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що згідно матеріалів справи ТОВ «Краснолиманське» має перед позивачем обов`язок по виплаті заробітної плати згідно бухгалтерської довідки про заборгованість, де суми відображено вже з урахуванням проведених утримань податків, внесків й інших обов`язкових платежів.

Відповідачем на підтвердження доводів апеляційної скарги зокрема додано постанову про відкриття виконавчого провадження №65245515 від 22.04.2021 про стягнення з ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 293 537,00 грн., яке було видкрите на підставі судового наказу №235/1012/21 виданий 22.02.2021 Краснормійським міськрайонним судом; постанову державного виконавця від 09.08.2021 про прийняття виконавчого провадження №65245515 з примусового виконання судового наказу №235/1012/21 виданий 22.02.2021 Краснормійським міськрайонним судом про стягнення з ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 293 537,00 грн. (а.с.45-46).

Згідно ч.3 ст.367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів вважає, що надані стороною відповідача до апеляційної скарги наведені вище докази, на які скаржник посилається в апеляційній скарзі та просив взяти до уваги під час апеляційного перегляду справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи, не були досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду, оскільки представник відповідача не був присутнім під час судового розгляду справи та відзив на позов не подавав, та не мав можливості подати ці докази суду першої інстанції, оскільки фахівець з договірної роботи, на якого покладено обов`язок прийому, обробки для зберігання виконавчих листів знаходилась у вимушеній евакуації з 11.04.2022 по 02.01.2024 та 03.01.2024 після інвентаризації архіву було виявлене ВП від 22.04.2021, що зокрема підтверджено доказами доданими до апеляційної скарги, у зв`язку із чим, виходячи з положень ч.8 ст.83 ЦПК України, колегія суддів приймає ці докази до розгляду справи.

Відповідно до положень п.3 ч.1 стт. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження №14-225цс19) зазначено: «Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц (провадження №14-58цс18) зазначено, що: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Наданими відповідачем доказами доведено, що є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами позивача, є що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі.

Нормами ч.1 ст.377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду інстанції підлягає скасуванню в апеляційному порядку з закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 255, 256, 377, 381, 382, 384 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості із заробітної плати, закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: