СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/25237/23

пр. № 2/759/1360/24

26 березня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Донець Г.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду із позовом з урахування зменшених позовних вимог та просив стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 209 788,73 грн., відсотки 95 015, 96 грн.та судовий збір у розмірі 3 048,05 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що на прохання відповідача, з якою у позивача були приятельські відносини, починаючи з лютого 2021р., позивач перераховував грошові кошти без укладення будь-якого договору, а відповідач обіцяв з часом повернути вказаній кошти. На виконання вказаного прохання позивач перерахував на банківський рахунок відповідача грошові кошти у сумі 349 422,05 грн. Частину коштів у сумі 6 970,00 відповідач повернула. Коли позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути решту коштів, то отримав відмову. Станом на сьогодні кошти не повернуті. Вважає, що вказані кошти набуті безпідставно та мають бути повернуті. Просить позов задовольнити.

ІІ. Процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 09.01.2024р. прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Надала до суду відзив в якому зазначила, що позивач є керівником ТОВ «Зелений Босс Буд». Тривалий час відповідач працювала бухгалтером ТОВ «Зелений Босс Буд». Під керівництвом позивача, проте останній приховав цей факт від суду. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави , якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підялягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені кошти поверненню не підлягають. Відповідач наголошує, що дані кошти були перераховані в якості заробітної плати. Вважає, що системність , періодичність та тривалий переказ коштів не можуть свідчити про безпідставність набуття відповідачем грошових коштів від позивача. Позивачем не доведено, що перераховані кошти є безпідставно отриманими.

Позивачем надано відповідь на відзив в якому вказав, що він дійсно є керівником ТОВ «Зелений Босс Буд», але в даній справі він виступає як фізична особа, а не як виконавчий орган юридичної особи. ТОВ «Зелений Босс Буд» не є стороною в даній справі, а відтак докази надані відповідачем ніякого відношення до даної справи не мають. Жодних доказів про нібито трудові відносини з відповідачем, не надано. У відповідача відсутні підстави стверджувати, що переховані йому позивачем кошти є заробітною платою у розумінні ст. 21 КЗпПП України та відповідно не має правових підстав для застосування ст. 1215 ЦК України.

Представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив в якому вказав, що позивач перераховуючи кошти відповідачу, знав, що між ними відсутнє зобов`язання , а тому поведінка позивача є суперечливою. Просить відмовити у задоволенні позову.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до довідки АТ КТ «Приватбанк» від 28.11.2023р. позивачем були здійснені платежі за період 01.01.2021 -08.11.2023р. на користь ОСОБА_2 на загальну суму 216 803, 73 грн/а.с. 5-6/.

Відповідно до довідки АТ КТ «Приватбанк» від 06.10.2023р. позивачем були здійснені платежі за період 01.01.2021 -06.10.2023р. на користь ОСОБА_2 на загальну суму 132 663,32 грн./а.с.7/.

Відповідно до довідки АТ КТ «Приватбанк» від 07.11.2023р. позивачем були здійснені платежі за період 01.01.2021 -07.11.2023р. на користь ОСОБА_2 на загальну суму 5 910,00 грн./а.с.8/.

Відповідачем надано типова форма трудового договору про дистанційну роботу від 01.11.2021р. укладеного між ТОВ «Зелений Босс Буд» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_2./а.с. 24-27/.

Відповідно до наказу № 7-К від 18.10.2021р. на відповідача головного бухгалтера, покладено тимчасове виконання обов`язків директора на період перебування ОСОБА_4 у щорічній відпустці з 25.10.2021р. по 17.11.2021р. з правом підписання всіх господарських договоірв на підставі довіреності та з правом підписання всіх кадрових документів, представляти інтереси ТОВ «Зелений Босс Буд» у судових засіданнях./а.с. 28/.

Тобто з вказаного можна зробити висновки, що відповідач перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Зелений Босс Буд» директором якого є ОСОБА_3 .

Відповідачем долучено виписку по рахунку, відповідно до якої позивачем дійсно здійснювалися перекази на її рахунок.

З витягу з ЄРДР вбачається, що відповідач звернулась до правоохоронних органів із заявою з приводу невиплати заробітної плати з боку роботодавця ТОВ «Зелений Босс Буд».

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Позивач здійснював платежі по перерахуванню коштів через платіжну систему «Приват24» та як вбачається з транзакції отримувачем зазначено відповідачку.

За положеннями статті 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що перерахування коштів здійснювалося на одну і ту ж банківську картку неодноразово, а тривалий час, тобто носило системний характер.

З долучених виписок банку встановлено, що саме з ініціативи позивача перераховувалися кошти на картку відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Встановлене свідчить про те, що між сторонами справи існує спір щодо правової природи передачі грошових коштів, а також позивач не довів, що набуття відповідачем грошових коштів є безпідставним.

Враховуючи викладене, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів як таких, що набуті чи збережені нею без достатньої правової підстави, а відтак і відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 247, 259, 263, 264-265, 273, 280,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.О. Петренко