Справа № 381/558/24
Провадження № 2/357/2435/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 борг за кредитним договором № 2947080 від 16.02.2022р. в сумі 75 802,32 грн., відшкодувати понесені судові витрати.

1.Позиція сторін у справі.

Позов мотивований тим, що 16.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2947080, який відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі. Позивач передав відповідачу в кредит 15000 грн., строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, Додатком №1 до даного договору є Графік платежів.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором.

19.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19072023, згідно з яким право грошової вимоги за кредитним договором № 2947080 від 16.02.2022р. перейшло до позивача. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.07.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2947080 в розмірі 75 802,32 грн., з яких: 15 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 60 802,32 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідачем, на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 повідомив, що він є військовослужбовцем перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21 вересня 2022 року по теперішній час, що підтверджується довідкою №75/286 від 08 березня 2024 року, виданою Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , а також військовим квитком серії НОМЕР_1 від 19.12.2022. Відповідач зазначає, що позов є необґрунтованим, недоведеним належними та допустимими доказами з огляду на те, що позивач не надав доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем кредитних коштів (первинних та зведених облікових бухгалтерських документів, виписки про рух коштів, платіжних доручень, тощо). Будь-яких доказів на підтвердження видачі кредитором коштів, або перерахунок на карту відповідача та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів в розмірі, заявленому позивачем, до позовної заяви не надано. Розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору та досягнення згоди щодо вищевикладених істотних умов договору. До матеріалів позовної заяви приєднано розрахунок заборгованості, з якого відповідачу незрозуміло, яким чином розраховувалася сума заборгованостей за відсотками, а також всі ці розрахунки не підтверджені первинними документами, оформленими згідно правил бухгалтерського обліку. А наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023р. не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТОВ «ФК «ЄАПБ», а тому, не є допустимим доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. Відсутні докази продовження строку дії кредитного договору, які б дозволяли позивачу нараховувати відсотки за користування кредитом за період після закінчення дії кредитного договору. Окрім того, відповідач вважає, що нарахування процентів за кредитним договором підлягає списанню на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, оскільки у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Відповідач зазначив, що на даний час він є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі з 21 вересня 2022 року по теперішній час, і на нього розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому нарахування відсотків за користування кредитом в сумі 60 802,32 грн., суперечить вимогам закону. З урахуванням викладеної у відзиві позиції, відповідач просить відмовити у позові повністю.

Представник позивача скористався своїм правом та скерував до суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача обґрунтував свою позицію наявністю укладеного договору в електронній формі, який має силу договору, що укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, а дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч. Отже, позивач доводить факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електрону комерцію». Станом на 04.04.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримано відповідь на запит від попереднього кредитора, в тому числі отримано додаткові докази, а саме від ТОВ «Лінеура Україна» надано лист від 04.04.2024 ТОВ «ФК «Контрактовий дім», як доказ переказу коштів позичальнику; розрахунок заборгованості за Договором № 2947080 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.02.2022р. Позивач звертає увагу, що відповідач не надає належних доказів в підтвердження того, що кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Позивач посилається на постанову від 26.06.2018 року по справі № 910/9072/17, де Верховний Суд виклав правову позицію, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно із ст. 599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином. Тобто, кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору, а тому нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Крім того, відповідач на час укладення кредитного договору не мав статусу військовослужбовця, а після 21.09.2022р. не надав жодних доказів первісному кредитору на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому відповідні нарахування здійснені відповідно до умов укладеного договору.

2. Процесуальні дії та рішення у справі.

02.02.2024 року ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Соловей Г.В., дану справу було передано за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (а.с.41,42).

Протоколом повторного авторозподілу судової справи від 12.03.2024 року справу передано судді Ярмолі О.Я. (а.с.49).

15.03.2024 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Ярмоли О.Я. прийнято справу до провадження, відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.54).

27.03.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав суду відзив на позов (а.с. 58-62). .

10.04.2024 року представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» подано відповідь на відзив (а.с. 69-74).

18.04.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав суду заяву про відкладення розгляду справи для подачі додаткових пояснень (а.с.95).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявні клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримано.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, подав суду відзив на позов та заяву про розгляд даної справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, заперечень, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого.

3. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 16.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2947080.

Згідно п.1.2 договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах зворотності, строковості, платності, а клієнт зобов`язується повернути кошти, оплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 15 000,00 грн. Строк кредиту 360 днів, періодичність сплати процентів 30 днів (п.1.3 договору). Стандартна процента ставка за кредитом становить 1,99% в день; знижена 0,70% вдень (п.1.4 договору). Орієнтована загальна вартість кредиту на день укладення договору становить 122 460,00 грн. за стандартною процентною ставкою та 116 639,25 грн. за зниженою процентною ставкою (п.с.1.6 договору). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника М 177.

До кредитного договору додано паспорт споживчого кредиту, який містить положення аналогічні тим, що викладені у кредитному договорі.

Додатком № 1 до кредитного договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту, згідно з якою загальна вартість кредиту становить 116 639,25 грн. де зазначено, якщо клієнтом не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою і загальна вартість кредиту складе 122 460 грн.

19.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19072023, згідно з яким право грошової вимоги перейшло до позивача. (а.с.17-19),

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №19072023 від 19.07.2023, клієнт ТОВ «Лінеура Україна» передав фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в свою чергу фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором до боржників. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору (а. с. 20).

Згідно витягу з реєстру боржників від 19.07.2023 року до договору факторингу №19072023 від 19.07.2023, ОСОБА_1 є боржником за договором № 2947080 в розмірі боргу 75 802,32 грн., з яких: 15 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 60 802,32 грн. - заборгованість за відсотками.

Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком, здійсненим позивачем станом на 31.12.2023 року (а. с. 22).

4. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Отже, кредитний Договір №2947080 від 16.02.2022р. було укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідач ОСОБА_1 у наданому суду відзиві стверджує, що позивачем не доведено факт укладення договору та отримання відповідачем коштів, але відповідач не надає жодного доказу своїм запереченням.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, закріплена законом презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. ( Висновок ВС викладений у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

Отже, суду доведено, що ОСОБА_1 уклав кредитний Договір №2947080 від 16.02.2022р. в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, отримав кошти. В належний спосіб відповідач не спростував наведеного.

Щодо права вимоги позивача за кредитним договором № 2947080, то статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Отже, позивач наданими суду письмовими доказами підтвердив своє право вимоги за вказаним договором відповідно до договору факторингу №19072023 від 19.07.2023р. На час розгляду даного спору відповідач не оскаржив зазначений договір факторингу.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не сплачував заборгованість ні новому, ні попередньому кредиторам, внаслідок чого існує заборгованість.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 16.02.2022 року, підписавши за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Договір про надання споживчого кредиту №2947080, відповідно, отримав на зазначений ним картковий рахунок кредитні кошти, але своєчасно не виконав грошове зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним договором ні новому, ні первісному кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.

Таким чином, аналізуючи обставини даного спору, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 15 000,00 грн. по кредитному договору № 2947080 від 16.02.2022р.

Щодо позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за відсотками по кредитному договору № 2947080 в сумі 60 802,32 грн., та, враховуючи заперечення відповідача, з посиланням на вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також ПРОЦЕНТИ за користування кредитом не нараховуються.

Отже, згідно п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідно п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.

Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.

Разом з цим п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , солдат призову по мобілізації, перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21 вересня 2022 року по теперішній час, що підтверджується довідкою №75/286 від 08 березня 2024 року, виданою начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , а також військовим квитком серії НОМЕР_1 від 19.12.2022 (а.с. 63,64).

Таким чином, на відповідача поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період.

Доводи представника позивача про те, що відповідач не звертався до фінансової установи та не надавав документів, які дають йому відповідні пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд оцінює, з урахуванням конкретних обставин цієї справи, і вважає, що відсутність звернення відповідача до первісного кредитора чи позивача, не спростовує той факт, що на ОСОБА_1 , розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Не направлення відповідачем на адресу позивача свого посвідчення чи відповідної довідки командира військової частини про перебування на військовій службі за мобілізацією, ніяким чином не скасовує статус особи та наявне в неї право передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21.

Отже вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за відсотками по кредитному договору № 2947080 від 16.02.2022р. в сумі 60 802,32 грн., підлягає до часткового задоволення, зокрема, підлягають стягненню нараховані відсотки лише за період з 16.02.2022р. по 21.09.2022 р. в розмірі 22 918,32 грн.

Сума відсотків /22918,32 грн./ станом на 20.09.2022 р. була визначена судом згідно даних Розрахунку заборгованості за кредитним договором №2947080 від 16.02.2022р., що був вчинений первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та наданий позивачем до матеріалів справи (а.с.77-82). З даного розрахунку вбачається, що кредитор нарахував відповідачу станом на 20.09.2022 року відсотки за користування кредитом в сумі 22918,32 грн., а з 21.09.2022 року відповідач був призваний по мобілізації на військову службу, а отже, з вказаного часу, в силу п.15 ст.14 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проценти за користування кредитом не нараховуються.

Враховуючи наведене, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про надання споживчого кредиту № 2947080 від 16.02.2022р. становить 37 918 грн. 32 коп., з яких: 15000,00 грн. - сума кредиту за договором; 22 918,32 грн. - проценти за користування кредитом.

5. Судові витрати.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції № 55278 від 16.01.2024 року при пред`явленні даного позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень.

Оскільки позов задоволено на 50,02 % (37 918,32 грн. х 100 : 75 802,32 грн.), судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 1514,60 грн. (3028,00 х 50,02 % : 100).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 /РНОКПП НОМЕР_2 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором № 2947080 в розмірі 37 918 грн. 32 коп. (тридцять сім тисяч дев`ятсот вісімнадцять гривень, 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 /РНОКПП НОМЕР_2 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ) судові витрати в сумі 1514,60 грн. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень, 60 копійок) - кошти по сплаті судового збору.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 21.06.2024 року.

Суддя О. Я. Ярмола