Справа № 367/8983/23
Провадження №2-п/367/47/2024
УХВАЛА

Іменем України

18 квітня 2024 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Кухленко Д.С., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Петренко О.М. про перегляд заочного рішення Ірпінського міського Київської області від 11 березня 2024 року та поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у справі № 367/8983/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Петренко О.М. про перегляд заочного рішення Ірпінського міського Київської області від 11 березня 2024 року у справі № 367/8983/23. Також, одночасно із поданням цієї заяви адвокат Петренко О.М. подала до суду заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд вказаного заочного рішення, посилаючись на те, що вчасно відправити у встановлені законом строки не вдалося, в зв`язку з непередбачуваними обставинами в зв`язку з хворобою представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено. Розірвано шлюб укладений 09 серпня 2002 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження 09 серпня 2002 року зроблено запис за № 1273, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 858 грн. 88 коп. Таке рішення суду має законну силу.

Перевіривши матеріали цивільної справи та ознайомившись з матеріалами заяви про перегляд заочного рішення суду, вбачаються підстави для відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду та залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, оскільки як підтверджується матеріалами справи зазначену заяву було подано після закінчення строку установленого ЦПК України.

Згідно з ч. 1ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, в контексті даної статті наявність однієї з підстав, зазначених у частині ч.1статті 288 ЦПК України, не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропуску строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин такого пропуску.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії", заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04 жовтня 2001 року у справі "Тойшлер проти Німеччини").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі "Устименко проти України" ЄСПЛ зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Отже, право на подачу відповідачем заяви про перегляд заочного рішення суду законодавством пов`язане з днем його отримання останнім.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, копія заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, 14.03.2024 була направлена відповідачу ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та ним отримано особисто 19.03.2024. Також в матеріалах справи міститься довідки про доставку електронного документу одержувачу представнику відповідача адвокату Петренко О.М., згідно яких вона отримала копію заочного рішення на електронну адресу 11.03.2024 та в системі «Електронний суд» 12.03.2024, а отже була фактично обізнана про винесення заочного рішення по вказаній вище справі. Оскільки відповідач ОСОБА_1 особисто отримав копію заочного рішення 19.03.2024, отже саме з цієї дати обраховується процесуальний строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Стаття 284 ЦПК України передбачала право відповідача протягом двадцяти днів з дня отримання копії заочного рішення подати заяву про його перегляд. Вказаний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення роз`яснено судом і в самому тексті заочного рішення від 11.03.2024.

Таким чином, враховуючи, що відповідач 19.03.204 отримав заочне рішення суду від 11.03.2024, то з заявою про його перегляд він мав звернутись протягом двадцяти днів з вказаної вище дати, тобто не пізніше 08.04.2024.

Як вбачається з матеріалів справи представником відповідача адвокатом Петренко О.М. в системі «Електронний суд» сформовано 10.04.2024, тобто з пропуском строку встановленого статтею 284 ЦПК України. Посилаючись на поважну причину пропуску строку, а саме перебування на лікуванні у зв`язку з хворобою представника відповідача, не є поважною причиною, оскільки довідка датована 10.04.2024, тобто відомостей що адвокат Петренко О.М. перебувала на лікарняному з 08.04.2024, тобто в останній день строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення матеріали не містять.

Крім того суд звертає увагу, що копію заочного рішення представник відповідача отримала за допомогою електронної пошти та системи «Електронний суд» 11.03.2024 та 12.03.2024, тобто була фактично обізнана про винесення заочного рішення ще до отримання відповідачем копії заочного рішення засобами поштового зв`язку.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів вчинення представником відповідача всіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасне звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 11 березня 2024 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду слід відмовити.

Суд вважає, що у заяві представник відповідача про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України не вказав та не надав жодного доказу, в розумінні ст. 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, не був врахований судом під час ухвалення заочного рішення від 11 березня 2024 року.

Так, процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

З огляду на наведені приписи у випадку, якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та з цієї причини залишив без задоволення останню, особа може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску такого строку. Передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21).

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази, з урахуванням висновку Верховного Суду, суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку представнику відповідача на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, що є підставою для залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст. 126, 127, 284, 287,288 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Петренко О.М. про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Ірпінського міського Київської області від 11 березня 2024 року у справі № 367/8983/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Петренко О.М. про перегляд заочного рішення Ірпінського міського Київської області від 11 березня 2024 року у справі № 367/8983/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня підписання ухвали.

Суддя: Д.С. Кухленко