ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2326/24 Справа № 216/6181/23 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Зубакової В.П., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Бортник В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/6181/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Кузнецова Р.О., -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось з даним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 13.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №. 27.01.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20230127, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договором, 13.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №-П1, за умовами якого поручитель поручається перед Банком за повне та своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_1 , які виникають з кредитного договору № від 13.12.2021. На сьогоднішній день відповідачами належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості. Заборгованість відповідачів перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 196968,47 грн, з яких: 150767,27 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15,66 грн - сума заборгованості за річними відсотками; 46185,54 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами, які просив стягнути на свою користь та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №456781350 від 13.12.2021 у розмірі 196968,47 грн. Вирішено питання по сплаті судового збору.

Із вказаним рішенням суду не погодились відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та подали апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідачі зазначили, що справу розглянуто за відсутності відповідачів належним чином повідомлених про розгляд справи, що позбавило їх можливості подати всі докази, які мають суттєве значення для вирішення справи. Суд першої інстанції при розгляді справи послався на недостовірні копії ймовірних фінансових документів зацікавленої сторони з яким пенсіонери ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особисто ніколи не укладали, й не підписували жодного кредитного договору, та не отримували через касу (готівкою) будь-яких грошових коштів, а тому не мали свого вільного волевиявлення щодо укладання зазначеного правочину. Більше того, відповідачі ніколи не буди дійсними споживачами зазначених кредитних банківських послуг заявника, а тому об`єктивно не мали жодних зобов`язань (саме, як позичальники) і будь-якої заборгованості за вказаними в позові кредитними договорами укладеними сторонніми особами.

У відповідачів відсутні оригінали документів, а саме: кредитного договору № від 13 грудня 2021 року та будь-якого договору-поруки -П1 від 13.12.2021 року. Даний факт свідчить про те, що зазначені вище документи відповідачі особисто ніколи не бачили та не підписували, що доводить їх непричетність до надуманого спору за вигаданими зацікавленими особами позивача кредитними договорами.

Із копії Кредитного договору № від 13 грудня 2021 року наданого до суду зацікавленою стороною видно що цей документ ніколи не підписувався особисто самим ОСОБА_1 адже, рукописні підписи зазначені у цьому документі від імені боржника були виконані іншими особами, а у Розділі договору «Реквізити та підписи» підпис позичальника (або аналогу власноручного підпису) відсутній.

Разом із тим, посилання позивача на будь-які копії документів, а також документи, які начебто розміщені на сайтах можливих фінансових установ, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою конкретного кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання фінансовими установами додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві боржника «позичальника». Більше того, відповідачі стверджують, що вони ніколи не підписували жодних договорів із ТОВ «ФК «ЄАПБ», що свідчить про відсутність добровільної волі сторони відповідачів для укладення таких договорів шляхом їх підписання за допомогою власних підписів або одноразовим ідентифікатором і цей факт також може свідчити про об`єктивну неможливість прийняття вигаданих заявником «позичальників».

Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження будь-якого перерахування кредитних коштів ТОВ «ФК «ЦФР» оригіналів інших первинних документів (касових та меморіальних ордерів, квитанції первинного документа банку тощо) на підтвердження начебто отриманих відповідачами кредитних коштів за кредитним договором, щодо якого начебто виник спір є обов`язком позивача, як ініціатора свого звернення до суду згідно вимог діючого ЦПК України, оскільки згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Скаржник вважає, що саме працівники ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «САП Б» самостійно заповнювали та підписували Кредитний договір № від 13.12.2021 року, «оформлювали» надалі листування або запити на отримання кредитних коштів за допомогою яких надалі начебто «укладалася» ця угода з відповідачами, саме ці особи і були реально зацікавлені в тому щоб «повісити» на подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вигадану зазначену заборгованість, якої ніколи не було.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні відповідачі та їх представник, підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №. За умовами даного договору товариство надає Позичальнику кредит на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплати проценти за користування ним у порядку та в строки встановлені договором. Кредит надано безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладання договору. Сума кредиту становить 151398,04 грн; строк кредитування: 48 місяців; процентна ставка становить 5% (при наданні кредиту), 2,49% - щомісячні проценти від суми кредиту, 0,01% - річні проценти (а.с.6). Також, в межах даного кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 підписано паспорт кредиту (а.с.8).

В той же день 13.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №-П1, за умовами якого поручитель поручається перед Банком за повне та своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_1 , які виникають з кредитного договору № від 13.12.2021. (а.с.20)

27.01.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20230127, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а.с.17).

Відповідно до п.1.1 договору відступлення, на умовах, встановлених цим Договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №20230127 від 27.01.2023 року сума заборгованості за кредитним договором № від 13.12.2021 року становить 196 968,47 грн. (а.с.19а).

Згідно довідки ТОВ «ФК «ЦФР» від 30.01.2023 року вих. №8579652-SG станом на 27.01.2023 року сума несплаченого боргу становить 81281 грн. (а.с.15).

Згідно з розрахунком заборгованості, долученого до позовної заяви, заборгованість відповідачів за кредитним договором № від 13.12.2021 року становить 196968,47грн., з яких:

- 150767,27грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 15,66грн. - сума заборгованості за річними відсотками;

- 46185,54грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами. (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не в повній мірі виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у зазначеному позивачем розмірі, а тому позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом апеляційної інстанції установлено, що відповідно до п.1 кредитного договору № від 13 грудня 2021 року кредитодавець ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що кредит надається позичальнику в безготівковій формі, протягом трьох банківських днів від дня укладення договору (а.с.6).

Тобто, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника є його заява із зазначенням банківського карткового рахунку, на який позикодавець має перерахувати необхідні позичальнику кошти.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом із тим, колегія суддів зауважує, що на підтвердження своїх позовних вимог щодо наявності у відповідача заборгованості у розмірі 196 968,47 грн. за кредитним договором № від 13.12.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» мало можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та детальний розрахунок, на підставі яких як суд першої, так і суд апеляційної інстанції був би спроможний самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості.

Проте під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за договором № від 13.12.2021.

В оцінці поведінки та способу ведення справ банком чи фінансовою установою суд апеляційної інстанції враховує те, що вони є професійними учасниками ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до них висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком чи фінансовою установою є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20.

Разом з тим Дніпровським апеляційним судом 20 березня 2024 року витребувано у ТОВ «Європейська агенція з поврення боргів» в тому числі і первинні бухгалтерські документи, на підтвердження перерахування ТОВ «ФК «ЦФР» кредитних коштів позивальнику ОСОБА_1 за кредитним договором № від 13 грудня 2021 року, проте вимоги суду не виконано, первинних бухгалтерських документів не надано.

Колегія суддів зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

У своїй позовній заяві ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості виключно за період з 13 грудня 2021 року по 27 січня 2023 року (укладення договору відступлення прав вимоги) за договором, укладеним з ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , як на підставу задоволення позовних вимог, є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит та чи здійснювалось позичальником погашення кредитних коштів за даним договором (а.с.16).

Крім того, даний розрахунок також викликає сумнів, з огляду на довідку ТОВ «ФК «ЦФР» від 30.01.2023 року вих. №8579652-SG, де зазначено, що станом на 27.01.2023 року сума несплаченого боргу становить 81281 грн. (а.с.15).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів відповідачу по справі ОСОБА_1 за договором кредиту № від 13.12.2021 року, тобто не доведенням позивачем виконання ним зі свого боку умов даного договору, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за кредитним договором відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин,що мають значення для справи,які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4431 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4431 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 24.06.2024 р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв