Справа № 758/2822/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Якимець О.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» (далі - відповідач) про захист прав споживачів.

На обґрунтування позову зазначає, що 15.04.2019 позивач сплатив відповідачу кошти у сумі 7140, 82 грн згідно квитанції № 1565-5035-7843-0995 від 15.04.2019. Оскільки позивач не отримав від відповідача жодної послуги і жодного товару, 18.02.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення сплачених коштів, однак такі кошти позивачу не повернуті. Таким чином, на думку позивача, необхідно стягнути з відповідача 7140, 82 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн.

Відзиву на позов від відповідача на адресу суду не надходило.

31 жовтня 2024 року ухвалою судді відповідну позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Згідно матеріалів справи, 15.04.2019 року о 15:32:01 позивач за допомогою системи інтернет-банкінгу «Приват24» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 7 140,82 грн на рахунок ТОВ «Місто для людей Київ», що підтверджуються копією квитанції №0.0..1 від 15.04.2019 року (а.с. 6). Згідно «Призначення платежу» вказано: згідно рахунку № 19.

Згідно позовної заяви, позивач зазначає, що він звертався до відповідача про повернення коштів, оскільки позивачу не надавалися послуги та не передавався товар.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/20867/20 від 21.04.2021, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 15.09.2021, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» про повернення безпідставно отриманих коштів.

Згідно встановлених у рішенні у справі № 752/20867/20 обставин, 15.04.2019 року о 15:15:43 та 15:32:01 ОСОБА_1 за допомогою системи інтрнет-банкінгу «Приват24» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 3 879,12 грн та 7 140,82 грн відповідно на рахунок ТОВ «Місто для людей Київ». Дані обставини підтверджуються копіями дублікатів квитанцій № 0.0..1 від 15.04.2019 року та № 0.0..1 від 15.04.2019 року. Згідно останніх в графі «Призначення платежу» вказано: згідно рахунку № НОМЕР_1 та згідно рахунку № НОМЕР_2 відповідно.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 15.09.2021 у справі №752/20867/20:

«Звертаючись із даним позовом до суду позивач вказував на відсутність договірних правовідносин між ним та ТОВ «Місто для людей Київ», при цьому ОСОБА_1 не вказує, що стало підставою для здійснення ним перерахування грошових коштів на рахунок відповідача.

В свою чергу на спростування доводів позивача відповідачем додано до матеріалів справи копії доказів: копія рахунку № НОМЕР_2 на сплату житлово-комунальних послуг з програмно апаратного комплексу; копія рахунку № НОМЕР_1 на сплату житлово-комунальних послуг з програмно апаратного комплексу; довідка про нарахування та сплату по особовому рахунку; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; копія довіреності ОСОБА_1 .

Позивачем здійснено перерахування коштів на рахунок відповідача згідно рахунків останнього, при цьому доказів на спростування даної обставини позивачем суду не надано. Перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача здійснювалось неодноразово (2 рази, двома платежами з вказівкою на конкретне призначення платежу), отже, не може свідчити про помилковість перерахунку коштів, а факт перерахунку коштів, на один і той самий рахунок, одному і тому самому отримувачу, свідчить про те, що під час таких перерахувань коштів позивач діяв цілеспрямовано та свідомо, що свідчить про наявність певних договірних зобов`язань».

У цій справі позивач звертаючись із даним позовом до суду зазначив, що підставою для стягнення з відповідача перерахованих позивачем на рахунок № НОМЕР_2 грошових коштів у сумі 7140, 82 грн згідно квитанції №0.0..1 від 15.04.2019 року є те, що відповідач не надавав позивачу послуги та не передав товар.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оскільки між сторонами існують договірні відносини, рахунок №19 відповідача призначений для оплати житлово-комунальних послуг, доказів ненадання таких послуг позивачем не подано, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, то судові витрати позивача у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ», адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. Стратегічне шосе, буд. 2-А, .

Повне судове рішення складено 19 грудня 2024 року.

Суддя О. І. Якимець