РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участі секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

представника позивача адвоката Савіцької Анни Олегівни , відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Житомирі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 - яка подана адвокатом Савіцькою Анною Олегівною до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.04.2008 року на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з позивача на підставі виконавчого листа Богунського районного суду м. Житомира №2-3793 від 23.04.2008 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), заборгованість по сплаті таких аліментів відсутня.

Розмір стягуваних аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 становить близько 12000, 00 грн, що суттєво перевищує мінімальні гарантовані розміри аліментів та рекомендовані розміри аліментів.

23.02.2010 між позивачем та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, від якого народилась дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з повномасштабним військовим вторгненням російської федерації на територію України ОСОБА_7 разом з донькою виїхали за кордон. Дружина позивача є безробітною, у зв`язку з чим позивач змушений утримувати як неповнолітню ОСОБА_6 , так і свою дружину ОСОБА_7 .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20.10.2023 №296/5476/23 вирішено стягувати з позивача на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 09.06.2023 та до досягнення дитиною повноліття.

Крім цього, на утриманні позивача перебуває мати останнього - ОСОБА_8 , яка потребує лікування та фінансової допомоги у зв`язку з літнім віком та поганим станом здоров`я.

Після сплати аліментів позивачу не вистачає коштів на харчування, оренду житла, сплату комунальних послуг, транспортні витрати, що погіршило його матеріальний стан.

Позивач є військовослужбовцем та на даний час перебуває в зоні активних бойових дій, має потребу забезпечувати себе як житлом, так і іншими потребами, пов`язаними із проходженням військової служби, оскільки держава повноцінно не здійснює вказані зобов`язання.

Таким чином, враховуючи викладене, з часу прийняття рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23.04.2008 у позивача змінився сімейний та матеріальний стан, тому на думку позивача є підстави для зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.01.2024 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 39).

Ухвалою суду від 12.02.2024 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 45).

15.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що в період з 2008 по 2023 позивач сплачував аліменти у мінімальному розмірі, а бажання зменшити їх розмір виникло у останнього лише після того, як він почав отримувати велику заробітну плату. Позивач, будучи військовослужбовцем, перебуває на повному державному утриманні, його майновий стан не погіршився, навіть при сплаті аліментів на дитину від другого шлюбу.

ОСОБА_1 зазначила, що позивач ніяким чином не приймав участі у житті доньки, відповідач повністю утримує доньку за свій рахунок. Донька ОСОБА_9 має серйозні проблеми із зором, у зв`язку з чим відповідач самостійно несла матеріальні витрати на лікування дитини, позивач не приймав та не приймає участі у таких витратах.

Крім цього, у зв`язку з необхідністю підготовки до вступу доньки до вищого навчального закладу є необхідність у додаткових заняттях із репетиторами, що в свою чергу тягне за собою додаткові витрати. Відповідач купувала доньці для навчання комп`ютер та телефон, у таких витратах позивач також участі не брав.

На думку відповідача, позивач навмисно зі своєю дружиною звернулися до суду з приводу стягнення аліментів на доньку ОСОБА_10 , такі дії відповідач вважає навмисно спрямованими на порушення прав доньки ОСОБА_4 .

Позивач є особою працездатного віку, здоровим, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, а також те, що зміна сімейного стану та народження дитини вплинула значним чином на його матеріальне становище, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, посилання позивача на перебування його дружини з дитиною у за кордоном, позивачем не надано (а.с. 49-53).

Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач просила відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що позивач штучно створив ситуацію, в рамках якої просить зменшити розмір аліментів, а саме - його матір почали лікувати одразу після звернення до суду із заявою про стягнення аліментів відповідачем, виконавчу службу позивач не повідомив про проходження військової служби, підстав для зміни розміру аліментів немає.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.04.2008 №2-3793/08 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.04.2008 і до повноліття дитини (а.с. 42).

На підставі виконавчого листа Богунського районного суду м. Житомира №2-3793 від 23.04.2008 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

З листа управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області від 25.01.2023 вбачається, що відповідач зверталася до такого відділу зі зверненням від 13.01.2023 з приводу стягнення аліментів. З метою встановлення майнового стану боржника, державним виконавцем сформовано електронні запити до реєстраційних установ, згідно відповідей на які встановлено, що за боржником зареєстровані транспортні засоби: легковий автомобіль Ford Kuga, легковий автомобіль Scorpio, вантажний автомобіль Citroen Jumper, легковий автомобіль Ford Focus та причіп. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відомості про що внесено до відповідних реєстрів обтяження нерухомого майна (номер обтяження: 30284374) та нерухомого майна (номер обтяження: 49052217), постанову про розшук майна боржника, а також постанову від 23.01.2023 про звернення стягнення на заробітну плату боржника (а.с. 55-56).

Станом на 22.09.2023 заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-3793 від 23.04.2008, виданим Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 - відсутня, що підтверджується листом старшого державного виконавця Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Гулінської І. (а.с. 30).

Позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . З довідки про доходи останнього вбачається, що в період з липня 2023 року по грудень 2023 року його дохід становив 386773, 96 грн, із заробітної плати ОСОБА_2 утримано 95536, 64 грн в рахунок стягнення аліментів (а.с. 31).

23.02.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між позивачем та ОСОБА_11 (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_12 ») зареєстровано шлюб, актовий запис №193 (а.с. 9).

Від такого шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина - ОСОБА_6 (а.с. 10).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20.10.2023 №296/5476/23 вирішено стягувати з позивача на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 09.06.2023 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).

Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР№ 789ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

За правилами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.

В статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 зазначено, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Отже, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

В ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження посилання позивача, як на одну з підстав для задоволення позову, про те, що на його утриманні перебуває матір ОСОБА_8 , оскільки належних та допустимих доказів про те, що остання є матір`ю позивача, суду не надано, як і не надано доказів про те, що кошти, які пересилалися позивачем ОСОБА_8 (а.с. 24-29), витрачалися на лікування останньої.

Так само не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи ряд посилань відповідача, зокрема, на те, що нею були понесені матеріальні витрати, пов`язані з проблемами із зором доньки ОСОБА_4 , а також витрат на купівлю комп`ютера та телефону, оскільки належних та допустимих доказів про понесення таких витрат суду не надано. Твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, а також озвучені в судовому засіданні про самостійне утримання доньки за свій рахунок, несвоєчасність сплати позивачем аліментів не підтверджені доказами.

Окремо суд зауважує, що витрати на лікування доньки ОСОБА_4 , витрати на додаткові заняття із репетиторами, не можуть бути правовими підставами для відмови у задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів. Натомість, такі витрати могли бути предметом спору про стягнення з позивача на користь відповідача додаткових витрат, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), у відповідності до ст. 185 СК України.

Народження дитини від другого шлюбу, яка перебуває на утриманні позивача, відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доводи позивача на той факт, що народження другої дитини спричинило зміну його матеріального стану є обґрунтованими, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат.

У даній справі встановлено наявність двох самостійних підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 14.12.2022 у справі 727/1599/22.

Оцінивши обставини, передбачені ст.ст. 182, 192 СК України, суд дійшов висновку, що позивачем доведено та обґрунтовано наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів, присуджених рішеннями Богунського районного суду м. Житомира від 23.04.2008 №2-3793 на користь доньки ОСОБА_4 .

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, належними та допустимими доказами позивачем підтверджено погіршення його майнового стану та зміна його сімейного стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи рівність прав батьків щодо дитини, рівність прав дітей, суд задовольняє позовну заяву.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76-78, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 182, 191-192 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.04.2008 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1073, 60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 27.06.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Адвокат Савіцька Анна Олегівна, місцезнаходження АДРЕСА_2

Відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Л.М.Чішман