Справа № 645/389/22
Провадження № 6/645/136/24
У Х В А Л А

іменем України

25 червня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний сауд м.Харкова у складі: головуючого судді Шарка О.П., секретаря судових засідань Мухіна В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про визнання судового наказу у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування заяви зазначили, що з вересня 2011 року між заявником та стягувачем ОСОБА_2 був укладений шлюб. Під час перебування у шлюбі народилось двоє дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 .1 лютого 2022 року Фрунзенським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ (справа № 645/389/22 суддя Бондарева І.В.) про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 28 січня 2021 року і до досягнення найстаршим повноліття. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14.06.2023 року яке набрало законної сили 17.07.2023 року, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 . 13 жовтня 2023 р. Московським районним судом м. Харкова ухвалено рішення у справі № 645/1802/23 про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визначені судовим наказом Фрунзенським районним судом м. Харкова від 01.02.2022 р. Згідно відповіді в.о.начальника Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області, ОСОБА_6 від 23.04.2024 року № 69395380, що була надана на заяву представника боржника ОСОБА_1 , адвоката - Череватенко І.М. державним виконавцем Пазієм С.А. направлялися подання щодо роз`яснення судових рішень до Московського районного суду міста Харкова та Фрунзенського районного суду міста Харкова. У задоволенні зазначених вище подань від листопада 2023 року судами було відмовлено. Окрім того Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції додатково повідомляє, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи та особи, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів не уповноважені на зміну розміру заборгованості, внесення змін до виконавчих документів. У зв`язку із зазначеним, здійснити перерахунок аліментів не вбачається за можливе. Також Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вищевказаній відповіді роз`яснив право боржника, передбачене ст. 173 ЦПК України, на звернення до суду стосовно визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у порядку, передбаченому ст. 432 ЦПК України. звертатися з вимогою про сплату аліментів може тільки той з батьків з ким безпосередньо проживає дитина. Син ОСОБА_4 майже з самого народження і по сьогодні проживає з заявнком, своїм батьком, що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні та забезпеченість житловою площею. На думку заявника, у стягувача відсутнє право на звернення до суду про видачу судового наказу про стягнення аліментів на ОСОБА_4 . Де і з ким знаходиться донька невідомо, адже з березня 2022 року стягувач ОСОБА_2 взагалі зникла у невідомо напрямі з дитиною на руках. Раз в тиждень або рідше від неї приходять смс/повідомлення, що вони з донькою живі, але де вони живуть, які в них умови, як себе почуває донька не відомо, чи взагалі дитина з нею так само не відомо. Відповідачка тільки нещодавно зареєструвала своє місце проживання, але щодо реєстрації місця проживання доньки до нього не зверталась, у жодній з судових справ ОСОБА_2 не було надано жодного доказу проживання дочки із нею. Донька ніде не зареєстрована та де вона проживає боржнику невідомо. Тому, у стягувана також відсутнє право вимоги на аліменти на доньку у зв`язку з тим, що не має юридичного факту підтвердження проживання ОСОБА_2 з донькою. До заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей не було надано жодного документа-доказу, який би підтверджував юридичний факт проживання дітей з матір`ю, що є необхідною умовою визначеною у чинному законодавстві для звернення до суду з такою вимогою.Відповідно до вищевикладеного вважають зазначений наказ таким що не підлягає виконанню з наступних підстав.

У судове засідання сторони не з`явились.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні заяви відмовити, виходячи з наступного.

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, за результатами якої 09.02.2022 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ яким з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи здня пред`явлення заяви до суду, а саме з 28 січня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

01 лютого 2022 року Фрунзенським районним судом м.Харкова було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, за результатами якої 01.02.2022 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ яким з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи здня пред`явлення заяви до суду, а саме з 28 січня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Окрім того, відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права убачається, що законодавцем передбачено можливість судового захисту прав боржника у разі, якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаних норм закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

Зазначені у заяву обставини можуть слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів, присуджених на підставі судового наказу, чи в порядку подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного судового наказу.

Отже, обставини, на які посилається заявник, як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів та не вказують на беззаперечне припинення обов`язку зі сплати аліментів.

За таких обставин, матеріали справи не містять доказів, що у визначеному законом порядку заявника звільнено від сплати аліментів за судовим наказом, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 89, 259, 260, 261, 268, 353, 432 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Фрунзенського районного

суду м. Харкова О.П.Шарко