УХВАЛА

21 червня 2024 року

м. Київ

справа № 369/4010/22

провадження № 61-6677ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кватиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та 39/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 39/200 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 161/200 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року залишено без змін.

11 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 25 грудня 2023 року (касаційне провадження № 61-17626ск23) касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано звернутися до Верховного Суду з уточненою касаційною скаргою разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, яка повинна бути адресована саме Верховному Суду, у якій зазначити підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету, та звернутися до суду із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2024 року касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику, у зв`язку з неповним виконанням вимог ухвали Верховного Суду від 25 грудня 2023 року.

Відповідно до трекінгу поштового відправлення акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - АТ «Укрпошта») № 711 копію зазначеної ухвали суду касаційної інстанції направлено на зазначену у касаційній скарзі поштову адресу заявника та «відправлення вручено особисто» 16 березня 2024 року.

22 квітня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 через підсистему Електронний Суд удруге подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2024 року (касаційне провадження № 61-5851ск24) касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.

06 травня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 через підсистему Електронний Суд утретє подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків та запропоновано заявнику надати клопотання про поновлення цього строку разом із належним його обґрунтуванням та відповідними доказами в оригіналах або завіреними в установленому порядку їх копіями. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

На виконання вимог, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2024 року заявник направив до суду клопотання, в якому, на обґрунтування пропуску строку на касаційне оскарження зазначає, що ухвалу Верховного Суду від 23 лютого 2024 року, яку відповідно до трекінгу поштового відправлення акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - АТ «Укрпошта») № 711 направлено на зазначену у касаційній скарзі поштову адресу заявника та «відправлення вручено особисто» 16 березня 2024 року, оприлюднено в електронному кабінеті 27 квітня 2024 року, не надаючи при цьому жодних доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Разом з цим, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, заявником не доведено, що зазначені ним обставини пропуску строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року (загальний доступ тексту забезпечено 13 листопада 2023 року), унеможливили подання касаційної скарги у визначений законодавством строк.

Оглядом касаційного провадження № 61-17626ск23 встановлено, що відповідно до повідомлення про доставлення електронного листа - ухвалу про повернення касаційної скарги від 23 лютого 2024 року у справі № 369/4010/22 (суддя Сердюк В. В.) доставлено до електронного кабінету ОСОБА_1 27 лютого 2024 року о 4:04:46.

Отже зазначені заявником підстави пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення апеляційної інстанції не беруться касаційним судом до уваги, оскільки не відповідають дійсності. Інших обґрунтувань заявником не надано.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судового рішення, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, у тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Необхідно підкреслити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація цього права повинна відбуватися з дотриманням порядку та строків встановлених положеннями процесуального закону. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, Верховний Суд вважає, що заявнику надавався достатній строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти підстави для поновлення строків для оскарження, які мають виправдовувати втручання у принцип res judicata. При цьому, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Отже, на підтвердження наведених обставин, у разі пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, заявник мав надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії.

Зазначені заявником підстави пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не беруться судом до уваги враховуючи таке.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заявником не надано Верховному Суду доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення копії судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України та про обставини, які об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення і подати касаційну скаргу у передбачений ЦПК України строк.

Отже Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки заявник не надав суду належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку.

Таким чином вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2024 рокузаявником не виконано.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Заявник не демонстрував готовність брати участь у розгляді цієї справи.

Відтак, касаційна скарга подана до суду після закінчення строків, установлених законодавством й підстави наведені у клопотанні про поновлення строку на оскарження не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про існування об`єктивних перешкод у своєчасному поданні заявником касаційної скарги й не виправдовують пропуск процесуального строку на її подання.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлено діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції й так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Відтак, Верховний Суд констатує, що заявником не надано логічного пояснення, які об`єктивні перешкоди заважали вчасно звернутися до суду з касаційною скаргою, скориставшись своїми процесуальними правами.

Указана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Отже, оскільки у відведений судом строк, ухвала суду не виконана, що перешкоджає касаційній інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року вважати неподаною та повернути заявникові.

Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян