Справа № 686/2581/24
Провадження № 2/686/2278/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В

при секретарі Колісник Л.В.

за участі: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про становлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про становлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця. Просять встановити факт ухилення ОСОБА_4 від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування свого позову вказали, що 20.07.1973 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, що підтверджується відміткою у паспорті. Від спільного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

14 грудня 2006 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 виїхала на заробітки до республіки Італія, де проживала протягом тривалого періоду часу, проте продовжила перебувати у цивільному шлюбі із своїм чоловіком, який залишився в Україні разом із дітьми.

Згодом ОСОБА_6 важко захворів на неврологічну хворобу, що стало підставою для присвоєння йому 1 групи інвалідності, а в 2013 році стан його здоров`я різко погіршився, що стало причиною повернення ОСОБА_1 до України для здійснення догляду за хворим.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_6 Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Сморкаловою Катериною Олександрівною було відкрито спадкову справу №27/2023. Відповідно до довідки про коло спадкоємців спадкоємцями є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які, в свою чергу, подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Проте вони вважають, що ОСОБА_4 не повинен спадкувати майно після смерті свого батька, оскільки за життя не здійснював за ним догляд, не цікавився про стан його здоров`я, не допомагав фінансово та жодного разу не провідував померлого, а тому існує необхідність встановити факт ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця для подальшого усунення відповідача від права спадкування за законом.

Відповідно до вимог ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними, потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії АВ №0720453 (копія додається) ОСОБА_6 був довічно визнаний інвалідом першої групи, а також потребував стороннього догляду, який забезпечила йому ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_2 .

ОСОБА_6 мав порушення координації рухів, мовлення та фактично був безпорадним, а тому його догляд та утримання забирало чимало сил та коштів.

Згідно абз.З п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Так, дружина проживала та була зареєстрована з померлим за однією адресою, здійснювала постійний догляд за померлим, купувала усе необхідні з ліків, продуктів харчування та засобів гігієни, дбала про дозвілля та постійно супроводжувала його.

Важливу роль в утриманні батька зіграла також донька ОСОБА_2 , яка фінансово допомагала батьку, турбувалася про стан його здоров`я та була його фактичним опікуном, що підтверджується довідкою №1090 від 27.11.2023 року.

Вони неодноразово зверталися до ОСОБА_4 із закликами відвідати батька, допомогти фінансово із ліками та засобами першої необхідності, адже витрати на лікування були непосильними для сім`ї, а також допомогти фізичною працею у догляді за батьком, адже двом жінкам важко перемішувати дорослого чоловіка, проте усі ці прохання були проігноровано відповідачем, який свідомо ухилявся від виконання свого обов`язку по догляду та утримання непрацездатного батька, який цього, дійсно, потребував. Більше того, вважаємо за доцільним зауважити, що майновий стан відповідача є більш ніж задовільний, а тому утримання хворого батька не створило б для нього жодних фінансових проблем.

Зважаючи на вищевказане, у сім`ї часто виникали конфлікти, які померлий ОСОБА_6 дуже важко сприймав. Він неодноразово наголошував, що йому прикро та сумно через те, що син не провідує його, а також так погано ставиться до нього, хоча, на його думку, він цього не заслуговував, адже постійно підтримував його в межах своїх можливостей та допомагав по життю, більше того разом із дружиною подарував йому квартиру, де відповідач проживає навіть по день подачі даного позову.

Після смерті ОСОБА_6 усі витрати по похованню понесли його дружина та донька, що знову ж таки підтверджує свідоме небажання відповідача бути частиною сім`ї та ухилення від виконання ним своїх обов`язків, як сина померлого ОСОБА_6 .

Таким чином, померлий ОСОБА_6 потребував сторонньої допомоги та утримання, яке забезпечували йому дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 , а син - ОСОБА_4 , в свою чергу, свідомо ухилявся від допомоги та утримання свого батька, хоча розумів свій обов`язок та мав матеріальну можливість.

Позивачі та представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Відповідач направив до суду відзив в якому вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважає повністю необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволенню, з огляду на наступне. 20.07.1973 р. між ОСОБА_1 (матір`ю відповідача) та ОСОБА_6 (батьком відповідача) було зареєстровано шлюб, який офіційно було розірвано 14.12.2006 р. Аналогічно і повернення матері до України було не по причині догляду за батьком, а через те, що її новий чоловік помер. Так як її новий чоловік був держслужбовцем (працівником податкової служби Італії) вона з 2012 року отримує італійську пенсію приблизно 540 евро. на місяць, про що вона сама говорила. Тому, навіть, ця інформація, що викладена позивачами у позові не відповідає дійсності. Після приїзду з Італії в 2012 р., ОСОБА_1 ще по декілька разів на рік їздила туди на підробітки з 2012 по 2023 роки, тому пояснення позивачів, що ОСОБА_1 здійснювала «постійний» догляд за батьком, матеріально та морально його підтримувала та разом із ним проживала не відповідає дійсності. Тим паче, що батько завжди жалівся на матір, що коли вона приходить, виникали постійно сварки і вона в нього забирала часто отриману ним пенсію. ОСОБА_1 проживала (коли не була в Італії) окремо від батька в кв. АДРЕСА_1 (що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб № С-03- 47686 (наданою позивачами до позову), а батько жив у подарованій батьками ОСОБА_2 квартирі за адресою: кв. АДРЕСА_2 (що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса № 8/02-14 від 23.01.2024 р.). Тому, ця інформації як більшість іншої не відповідає дійсності, що також доказово підтверджується. В 2016 році батько отримав 1 групу інвалідності, проте він ніколи не був прикутим до ліжка («лежачим») і майже до самої смерті він самотужки пересувався по квартирі, давав собі ради.

Тому, інформація, що батько був повністю безпорадним та ще й з 2013 р., є повністю неправдивою та надуманою. Пізніше, десь на початку 2023 р. ОСОБА_6 було важче вставати з ліжка, то ОСОБА_4 придбав йому «інвалідне» ліжко із поручнем зверху, який допомагав йому піднятись. Частину коштів також надала сестра ОСОБА_2 . Так дійсно, ОСОБА_2 , з 2018 р. являлась доглядачем за батьком та отримувала допомогу по догляду до 2020 р., так як в подальшому була вимушена припинити даний статус, так як була оформлена офіційно на роботу. Проте, з припиненням статусу, вона не припиняла догляд за батьком. Що стосується інформації про ОСОБА_4 , що він «нібито» не здійснював догляд за батьком, не цікавився про стан його здоров`я, не допомагав фінансово та жодного разу не провідував померлого, то дана інформація є повністю неправдивою, надуманою та не відповідає дійсності, не кажучи вже про відсутність будь-яких підтверджуючих про це доказів. Увесь час ОСОБА_4 зі своїм батьком ОСОБА_6 були в дуже гарних батьківських відносинах. ОСОБА_4 завжди підтримував батька як фізично, морально так і фінансово. Він допомагав йому постійно, ремонтував усе, як в квартирі, так і на дачі, купував ліки батьку, піклувався про нього, придбавав йому «інвалідне» ліжко, «стіл для інвалідів», «стіл-туалет для інвалідів», частково на ці печі давала кошти сестра ОСОБА_2 . ОСОБА_4 зі своєю дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_7 постійно провідували батька вдома, не менш як 2 рази на день вони спілкувались по телефону. Усі свята вони святкували разом з батьком, позивачами та іншими родичами батьків. Вищевказане також підтверджується фото- таблицею долученою до даного відзиву. Хоча фінансово спадкодавець ОСОБА_8 був забезпечений та мав хорошу пенсію, але сестра, яка доглядала батька завжди вказувала, що їм не вистачає коштів, та ОСОБА_4 кожного місяця їм давав 5000 грн. Коли батька положили до лікарні, ОСОБА_4 із дружиною відвідували його кожного дня, а дружина ОСОБА_4 кожного дня готувала йому їжу та приїжджали його годувати. Після смерті батька, він особисто передав кошти на поховання 25 000 грн., також мені відомо, що кошти давала батька сестра ОСОБА_9 (дівоче прізвище) ОСОБА_10 , яка проживає в Італії у сумі 8000 грн. та ще сестри батька ОСОБА_9 (дівоче прізвище) ОСОБА_11 дала 10 000 грн. та сестра ОСОБА_12 дала 2000 грн. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Згідно частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво Фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Крім того, ОСОБА_1 є неналежним позивачем у даній справі, адже вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , а має право на 1/2 спільного сумісного майна за час проживання в шлюбі із ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не має жодних прав спадкоємця. Тому, позов в цій частині також не підлягає до задоволенню.

Позивачі направили до суду відповідь на відзив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідків, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 20.07.1973 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб.

Батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

14 грудня 2006 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Сморкаловою Катериною Олександрівною було відкрито спадкову справу №27/2023.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 1 та 2 статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина 5 статті 1224 ЦК України).

Правило частини 5 статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги саме від спадкоємця-відповідача, за умови отримання її від інших осіб, чи мав цей спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

При вирішенні таких спорів підлягають з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

У постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі

№337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі

№404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) сформульовано висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

При цьому необхідно враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її нагальну необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц (провадження № 61-18578св18) зазначив, що безпорадним станом спадкодавця є такий стан, під час перебування у якому особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування; він викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Безпорадний стан необхідно доводити відповідними записами у медичних документах.

Таким чином, суд при вирішенні спору про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 21 жовтня 2021 року у справі № 766/14057/17 (провадження № 61-6003св21), від 19 травня 2022 року у справі № 132/2991/20 (провадження № 61-9112св21), від 31 травня 2022 року у справі № 308/4006/18 (провадження № 61-21065св21), від 31 січня 2023 року у справі № 467/350/21 (провадження № 61-19847св21), від 26 квітня 2023 року у справі № 127/28690/21 (провадження № 61-2205св23).

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 посвідчила, що ОСОБА_1 це її сестра, сестра доглядала ОСОБА_6 , також ОСОБА_6 доглядала донька і зять. ОСОБА_4 вона ніколи там не бачила. ОСОБА_6 просив, щоб подзвонили до сина, щоб він прийшов. Їй відомо, що ОСОБА_4 шукав по Інтернету ліжко для батька; вони всі подарували столик. Коли ОСОБА_1 захворіла то з ОСОБА_6 був брат ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні посвідчила, що вона сусідка, добре знає сім`ю ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_6 перебував у лікарні то вона ходила до нього. Біля нього були позивачі. Відповідача вона не бачила в лікарні. ОСОБА_4 приходив рідко до батька, казав, що купив батьку ліки в подарунок. ОСОБА_6 був завжди доглянутий, охайний, ніколи не жалівся, що його не доглядають. Він хотів бачити сина і поїхати до нього.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні посвідчив, що ОСОБА_6 останій час хворів. ОСОБА_1 виводила його на вулицю. Він не міг себе обходити, його доглядали дружина, донька, зять, онуки. ОСОБА_6 був постійно під наглядом, охайний, у нього було все необхідне. ОСОБА_6 плакав і казав, що хоче бачити сина.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні посвідчив, що він брат ОСОБА_6 . Він постійно приїздив до брата, телефонував йому. Ночував з братом, як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були в Італії. За 6 місяців до смерті ОСОБА_6 сам виходив на вулицю. Він міг собі приготовити їжу. ОСОБА_6 ніколи не жалівся. Він не бачив ОСОБА_4 в лікарні, однак хтось казав, що ОСОБА_4 приходив до батька в лікарню з дружиною.

Свідок ОСОБА_18 посвідчила, що у сина з батьком були дуже гарні стосунки. Син купив батьку ліжко. Вона багато речей давала ОСОБА_6 , а ОСОБА_1 віддавала ці речі в село своєму брату, а не ОСОБА_6 .. ОСОБА_1 бачила рідко, ОСОБА_4 бачила часто як він приходив до батька. Він купував батьку все необхідне. ОСОБА_6 ніколи не жалівся, що його погано доглядають. В 2022 році її брат ( ОСОБА_6 ) казав, що ОСОБА_1 його ображає.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні посвідчив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були в дуже гарних стосунках. Брат ОСОБА_6 жалівся, що його ображає ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні посвідчив, що вона познайомилась з ОСОБА_9 з 1977 році. Ходила в гості. Коли захворів ОСОБА_6 то ОСОБА_1 його доглядала. Якщо батько хотів бачити сина то ОСОБА_1 брала ОСОБА_6 під руку і йшла з ним до ОСОБА_4 . ОСОБА_6 хотів бачити дітей, особливо сина. Доньку бачила коло батька, а сина ні. ОСОБА_6 був завжди доглянутим. ОСОБА_1 казала, що син не приходить, ліки не купує. ОСОБА_6 казав, що син приїздив до нього на своє день народження, відремонтував дзвінок, поклеїв обої.

Свідок ОСОБА_21 посвідчила, що сім`ю ОСОБА_9 знає з 1990 років. Вона приходила доглядати ОСОБА_6 , коли ОСОБА_1 лежала в лікарні. Син відмовлявся доглядати. Часто ОСОБА_22 телефонувала і казала, що ОСОБА_6 впав і треба його підняти. Літом 2022 року вона бачила ОСОБА_6 на дачі. ОСОБА_6 ніколи не казав, що приїздив син.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні посвідчила, що ОСОБА_6 її дід. Доглядали ОСОБА_6 її мама і бабуся. ОСОБА_4 вона бачила тільки по великих святах. Дід казав, що хоче бачити сина і невістку, щоб з ними порозмовляти, щоб вони щось допомогли. Дід не потребував ліків, їжі, оскільки у нього це було.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні посвідчила, що вона сусідка позивачки. Вона бачила, що ОСОБА_1 виводила на вулицю ОСОБА_6 , купувала йому ліки. Вона допомагала завести коляску. ОСОБА_4 вона не знає .

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні посвідчила, що позивачі, це мама і сестра її чоловіка. ОСОБА_6 був в гарному стані, він ходив, читав газети, в нього був турнік. ОСОБА_6 не потребував постійної допомоги. Коли ОСОБА_1 телефонувала їм, то вони їздили забирати таблетки. Син двічі на тиждень їздив до батька. ОСОБА_6 завжди був доглянутим. ОСОБА_6 дуже ненавидів свою дружину. ОСОБА_4 їздив щодня до батька в лікарню, вона готувала їжу. У 2023 році ОСОБА_6 почав потребувати допомоги, хотів спілкуватися зі своїм братом і сестрою, яких не пускали до нього.

До суду не надано належних та допустимих доказів тому, що ОСОБА_6 перебував в безпорадному стані через хворобу, а також, що відповідач свідомо ухилявся від допомоги та утримання свого батька.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що матеріали справи не свідчать про те, що ОСОБА_4 вчиняв умисні дії чи бездіяльність, спрямовані на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю ОСОБА_6 , а також, що ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані та потребував в допомозі саме від ОСОБА_4 .

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про становлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця є неефективним способом захисту.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц. Так в п. 68, 69 Постанови Великої Падати Верховного Суду визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про становлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця відсутні.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача

Керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 225, 1233, 1234, 1257 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 258-259, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про становлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня виготовлення повного судового рішення апеляційної скарги .

Позивачі: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає в АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 19.12.2024 року.

Суддя: