Справа № 214/2486/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року року суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховська І.Б., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, про встановлення юридичного акту, -

Встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту здійснення ним постійного догляду за хворою його дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для виникнення прав та обов`язків, визначених Законами України «Про мобілізаційну підготовку за мобілізацією», «Про соціальні послуги» .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з таких підстав.

Статтею 315 ЦПК України визначено критерії щодо фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Відповідно до положень вказаної норми ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись із вказаною заявою ОСОБА_1 вказує, що встановлення цього факту йому необхідне для підтвердження факту постійного догляду за дружиною та отримання відстрочки від мобілізації.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в абзацах четвертому дванадцятому частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.

Відповідно до абз. 11 ч. 1 ч ст. 23 вказаного закону не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про соціальні послуги» (далі Закон) підставою для розгляду питання надання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів є подання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи: заяви особи або її законного представника про надання соціальних послуг; звернення, повідомлення інших осіб в інтересах осіб/сімей, які потребують соціальних послуг.

Згідно з ч. 1-3 ст. 21 Закону рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів приймає структурний підрозділ з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 11 цього Закону. Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг надавачами соціальних послуг недержавного сектору приймає відповідний надавач.

У разі введення надзвичайного або воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях для невідкладного надання соціальних послуг структурний підрозділ з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 11 цього Закону, може надати право надавачам соціальних послуг державної/комунальної власності приймати рішення про надання соціальних послуг екстрено (кризово) (консультування, надання притулку, догляд, підтримане проживання, короткотермінове проживання, натуральна допомога, транспортні послуги тощо) особам/сім`ям, які опинилися у складних життєвих обставинах через шкоду, завдану пожежею, стихійним лихом, катастрофою, бойовими діями, терористичним актом, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією.

Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг приймається протягом 10 робочих днів з дня одержання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах.

Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг екстрено (кризово) приймається невідкладно, не пізніше однієї доби з моменту одержання відповідної заяви, звернення, повідомлення.

Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг не пізніше трьох робочих днів після його прийняття видається або надсилається заявнику. У рішенні про надання соціальних послуг обов`язково зазначаються результати оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах та надавач соціальних послуг. Рішення про відмову у наданні соціальних послуг має бути вмотивованим.

Договір про надання соціальних послуг укладається в письмовій формі між надавачем та отримувачем соціальних послуг чи його законним представником (ч. 1 ст. 22 Закону).

Соціальні послуги надаються екстрено (кризово) (консультування, надання притулку, догляд, підтримане проживання, короткотермінове проживання, натуральна допомога, транспортні послуги тощо) у разі наявності загрози життю чи здоров`ю особи та у разі введення надзвичайного або воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях. Підтвердженням надання соціальних послуг екстрено (кризово) повнолітній особі є акт про надання соціальних послуг, що містить відомості про отримувача та надавача таких послуг, надані соціальні послуги, строки, дати їх надання (ч. 1, 2 ст. 23 Закону).

Тобто, законом визначено як порядок встановлення надання соціальних послуг (догляду), про встановлення якого просить заявник, так і перелік документів, що підтверджують такий факт, в якому рішення суду не передбачено.

У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21, Велика Палата вказала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку.

Враховуючи викладене вище, заявник має право саме у позасудовому порядку звернутися до відповідних уповноважених органів з дотриманням вимог законодавства з заявою про здійснення догляду за особою з інвалідністю та за наявності підстав отримати визначені чинним законодавством документи на підтвердження факту здійснення ним постійного догляду за ОСОБА_2 .

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в порядку окремого провадження (щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення).

Враховуючи наведене, у відкритті провадження за такою заявою необхідно відмовити.

Керуючись ст. 96-1 ч. 6 ЦК України, ст.ст. 19, 186 ч. 1 п. 1, 260, 261 ЦПК України,-

Постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, про встановлення юридичного акту

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Б. Малаховська