КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/1320/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/17841/20

01 травня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційноюскаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Савлук Т.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 26 травня 2008 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № BL2486/K-1, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 17000,00 доларів США зі сплатою 13,45 відсотків річних.

За умовами укладеного договору кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 17000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,45% річних.

Згідно пункту 1.1.1. договору за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40,35% річних.

Пунктом 1.1.2. договору визначено, що підвищена процентна ставка за користування кредитом не застосовується (а застосовується процента ставка у розмірі 0,0001 % річних), якщо погашення простроченої суми основного боргу позичальника відбулося протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення.

Пунктом 1.2. договору строк кредитування за договором становить період з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 10 травня 2025 року включно.

Окрім того, 26 травня 2008 року між позивачем (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки №006-2008-1660-Р, за яким поручитель зобов`язується відповідати за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань, що виникли з кредитного договору № 006-2008-1660 від 26 травня 2008 року в повному обсязі, як існуючих на час укладення договору, так і в майбутньому.

У зв`язку із неналежним виконанням умов договору станом на 14 вересня 2020 року заборгованість за кредитним договором становить 9 535,76 дол. США, яка складається із:

прострочена заборгованість за кредитом - 8 865,47 доларів США; в тому числі строкова сума заборгованість за кредитом - 706,48 доларів США;

відсотки/комісія, нараховані за користування кредитними коштами - 670,29 доларів США;

підвищені відсотки/пеня/штраф за порушення виконання зобов`язань за Кредитним договором - 0,00 доларів США.

Позичальником належним чином не виконувались умови кредитного договору, у зв`язку із чим банком на адресу позичальника та поручителя направлено вимоги від 22 липня 2020 року про дострокове стягнення заборгованості, що були вручені відповідачам 13 серпня 2020 року.

Проте, вказані вимоги на даний час не виконані та заборгованість не погашена.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором № BL2486/K-1 від 26 травня 2008 року в сумі 9 535,76 доларів США.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №006-2008-1660 від 26 травня 2008 року (на споживчі потреби) в загальному розмірі 9535,76 доларів США.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4019,96 гривень.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 27 травня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва. Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовувала тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що відповідачі не були обізнані про наявність справи, оскільки не були належним чином повідомлені про розгляд справи. Вказана обставина є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Вважає, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження наявності заборгованості, не надав належних розрахунків. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача.

Посилалася на те, що Банк неправильно обліковував та зараховував суми, що нею сплачувались в рахунок погашення заборгованості, неправильно нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами.

Вказувала на те, що при ухваленні рішення не було враховано висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року у справі № 310/1534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, відповідно до яких, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

АТ «Універсал Банк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначало, що позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, зокрема наявності заборгованості у заявленому розмірі. Заперечуючи проти розміру заборгованості, відповідач ОСОБА_1 не надає та не зазначає доказів, якими вимоги банку та надані на їх підтвердження докази можуть бути спростовані. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому є безпідставними та необгрунтованими.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник АТ «Універсал Банк» - Задорожний А.Г. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 ою Трохимівною, було укладено Договір кредиту №006-2008-1660, відповідно до якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 17000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору.

Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору, за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40,35 % річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування Кредитом понад встановлених цим Договором термінів сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів Кредитор здійснює відповідно до умов цього договору, додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів Національного банку України.

Відповідно до п. 1.2.3 Кредитного договору, підвищена процентна ставка за користування кредитом не застосовується (а застосовується процентна ставка у розмірі 0,0001% річних), якщо погашення простроченої суми основного боргу позичальника відбулося протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення. При цьому, якщо третій день цього строку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем такого строку застосування процентної ставки у розмірі 0,0001 % річних визначається останній робочий день, що передує такому вихідному або святковому дню. Якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, строк кредитування за цим договором, становить період з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 10 травня 2025 року включно (що є датою остаточного погашення всієї суми кредиту). Строки та термін надання та погашення кредиту визначаються умовами цього договору.

Погашення платежів за Кредитним договором здійснюється позичальником у валюті кредиту (п. 1.5 Кредитного договору).

З метою забезпечення виконання зобов`язання за Договором кредиту №006-2008-1660 від 26 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №006-2008-1660-Р.

Відповідно до п. 1.2. Договорів поруки №006-2008-1660-Р, поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови вищевказаного основного договору і він погоджується з ними, зокрема: сума основного договору - 17 000,00 доларів США; вказана сума основного договору дорівнює еквіваленту 82 450,00 гривень за курсом Національного банку України на день укладання основного договору, при цьому сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатися в цьому договорі лише в разі, якщо сума основного договору виражена у іноземній валюті.

06 серпня 2020 року ПАТ «Універсал Банк» направив позичальнику та фінансовому поручителю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 досудову вимогу від 22 липня 2020 року, у яких просив повернути залишок заборгованості за кредитом, сплатити прострочену заборгованість за кредитом, заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом у загальній сумі 9374,44 доларів США. Вимога містить застереження про те, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги. З даних зворотних повідомлень №374, №339 установлено, що 13 серпня 2020 року поштові відправлення отримано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.24-28).

З даних розрахунку заборгованості за кредитним договором №BL2486/K-1 встановлено, що 10 березня 2020 року настав черговий строк виконання основного зобов`язання, проте виконання такого боржником припинилось та з цього часу обраховується заборгованість.

Задовольняючи позовні вимоги до боржника, суд першої інстанції виходив з того, відповідачем ОСОБА_1 порушено умови договору в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами в порядку і строки визначені Договором кредиту, тому позивачем правомірно пред`явлені вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, яка станом на момент подачі позову, складає суму 9 374,44 доларів США (еквівалент: 261359,38 грн) яка включає: прострочена заборгованість по кредиту - 498,97 доларів США; строкова сума заборгованості за кредитом - 8366,50 доларів США; відсотки/комісія, нараховані за користування кредитними коштами - 508,97 доларів США.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У справі, яка переглядається, установлено, що 06 серпня 2020 року АТ «Універсал Банк» направило на адресу ОСОБА_1 , вимогу від 22 липня 2020 року про виконання взятих на себе зобов`язань, яка була отримана 13.08.2020 року та залишена без виконання.

Відповідно до пункту 5.2.5 кредитного договору сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення ( вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим Договором протягом тридцяти календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення ( вимоги) позичальнику, вважати таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення ( вимоги) про дострокове повернення кредиту.

До переліку обставин для зміни терміну погашення кредиту, які сторони домовились уважати істотним порушенням умов договору, віднесено, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад 2 ( двох) місяців.

Отже, банк, звернувшись з вимогою про дострокове повернення усієї суми кредиту, в односторонньому порядку змінив строк виконання кредитного договору з 10 травня 2025 року на 05 вересня 2020 року, тобто строк виконання умов кредитного договору щодо повного повернення кредитних коштів настав 05 вересня 2020 року.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

За таких обставин, встановивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з неї заборгованість за кредитним договором,

Доводи ОСОБА_1 , що докази, подані позивачем на підтвердження своїх вимог, є неналежними і недопустимими, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Таким чином, відсутні обставини вважати докази, подані позивачем, неналежними та/або недопустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, зокрема, щодо обставин наявності у позичальника заборгованості за кредитним договором та її розміру, та не є такими, що отримані з порушенням порядку, встановленого законом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що розглядаючи і вирішуючи цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, суди повинні роз`яснювати особам, які беруть у ній участь, їх права та обов`язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду доказів на спростування обставин отримання нею кредитних коштів у АТ «Універсал Банк» та відсутності у неї заборгованості за кредитним договором.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та відхиляються судом апеляційної інстанції.

Разом з тим, дійшовши вірного висновку про задоволення позовних вимог до боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції порушив норми процесуального права щодо її належного повідомлення про розгляд справи.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, вся кореспонденція направлялася судом на помилкову адресу місця проживання та реєстрації відповідача ОСОБА_1 , а конверти поверталися на адресу суду, у зв'язку з відсутністю адресата.

Оскільки розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 535,76 доларів США.

Розподіл судових витрат здійснено постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року, а тому підстав для повторного розподілу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 535,76 доларів США.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 травня 2024 року.

Головуючий: Судді: