Справа № 212/1437/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2024 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю секретаря судового засідання Лапіної А.В., в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на жінку, з якою проживає дитина, на період знаходження її у декретній відпустці, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову до досягнення малолітньою дитиною, трирічного віку.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували з початку 2021 року і до кінця 2023 року у фактичних шлюбних відносинах. Сторони мають дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина мешкає разом з позивачем. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини.
Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач у судове засідання не з`явилась, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав, належним чином засвідчених клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . В свідоцтві про народження, графа батьки зазначено батько: ОСОБА_2 , мати: ОСОБА_1 (а.с. 3).
Відповідно до інформації з Витягів з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4,5).
За правилами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Статтею 75 СК України встановлено обов`язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного.
Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Положеннями ч. 1 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч. ч. 2, 4, ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 85 СК України урегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина під час вагітності потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині під час вагітності незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач є чоловіком позивача, яка потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка до досягнення народженою дитиною трьох років, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.
Відповідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Частина статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Так між сторонами офіційне не укладено шлюб, позивачка в позові зазначає, що з початку 2021 року та до кінця 2023 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство і побут. Крім того, в свідоцтві про народження дитини батьком зазначено відповідача ОСОБА_2 , таким чином позивачка, як мати дитини має право звернутися із позовом про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення сином ОСОБА_3 трьохрічного віку.
У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе.
Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.
Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів на утримання дружини суд враховує факт проживання дитини з матір`ю, наявності у того із батьків, з ким проживає дитина, права на утримання, вік та стан здоров`я дитини, матеріальний стан позивача, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, інших доходів не має, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, до досягнення ОСОБА_3 трьохрічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, починаючи з дня подання позовної заяви 08.02.2024 року.
Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1211, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 75, 84, 91,181-183 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 81, 141, 247,263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на жінку, з якою проживає дитина, на період знаходження її у декретній відпустці - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 08.02.2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьохрічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, або до виникнення обставин, передбачених ст. 85 СК України.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211, 20 гривень.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 08 квітня 2024 року.

Суддя: І. Б. Чайкін