печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

представника: не з`явився,

представника відповідача: Станкевича О.М. ,

представника третьої особи-1: Пиріг О.В.,

представника третьої особи-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення збитків, завданих неправомірними рішеннями, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Національного банку України (далі - відповідач, НБУ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі - третя особа-1, ПАТ «Златобанк»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача збитки, завдані неправомірними рішеннями щодо визнання ПАТ «Златобанк» неплатоспроможним та про його ліквідацію, а саме, банківські вклади у розмірі 96 500,00 доларів США та 65 500,00 доларів США, а всього - 162 000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 19.05.2020 року еквівалентно 4 304 502,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.01.2015 року між ОСОБА_3 , правонаступником якої є позивач, та ПАТ «ЗЛАТОБАНК» в особі представника за довіреністю Вакала М.А., керівника Сумської регіональної дирекції ПАТ «ЗЛАТОБАНК», було укладено договір банківського вкладу (депозиту) Угоду про приєднання до Публічної угоди про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 155674 на суму 96 500,00 доларів США. 27.01.2015 року між ОСОБА_3 , правонаступником якої є позивач, та ПАТ «ЗЛАТОБАНК» в особі представника за довіреністю Вакала М.А., керівника Сумської регіональної дирекції ПАТ «ЗЛАТОБАНК», було укладено договір банківського вкладу (депозиту) Угоду про приєднання до Публічної угоди про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 099632 на суму 65 500,00 доларів США. Після публікації оголошення про прийняття 12.05.2015 року постанови НБУ № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 звернулася із заявою про видачу їй гарантованої вказаним Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми за банківськими вкладам, проте у відповіді у телефонному режимі гарячої лінії останню повідомили, що за електронним реєстром укладені із ОСОБА_3 договори банківського вкладу не обліковуються, а отже вважаються недійсними. Вказує, що заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.06.2018 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 28.03.2019 року у справі № 592/1973/18, позов ОСОБА_3 до ПАТ «Златобанк» в собі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної М.А. про зобов`язання виконати обов`язок за договором банківського вкладу задоволено; зобов`язано ПАТ «Златобанк» виконати обов`язок за договором банківського вкладу (депозиту) Угоди про приєднання до Публічної угоди про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 155674 (Договір банківського вкладу) від 22.01.2015 року на суму 96 500,00 доларів США, укладений із ОСОБА_3 та договором банківського вкладу (депозиту) Угоди про приєднання до Публічної угоди про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 099632 (Договір банківського вкладу) від 27.01.2015 року на суму 65 500,00 доларів США, укладений із ОСОБА_3 . Після цього, 06.05.2019 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги № б/н, відповідно до умов якого до позивача перейшли права за вказаними договорами банківського вкладу на загальну суму 162 000,00 доларів США. Ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.06.2019 року у справі № 592/1973/18 замінено стягувача у виконавчих листах, виданим Ковпаківським районним судом м. Суми на виконання заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.06.2018 року та ОСОБА_2 пред`явив виконавчі листи до примусового виконання, проте на даний час рішення суду у справі № 592/1973/18 не виконано. Так, факт незаконності постанови НБУ від 13.02.2015 року № 105 «Про віднесення ПАТ «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних», рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.02.2015 року № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «ЗЛАТОБАНК», постанови Правління НБУ від 12.05.2015 року № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК», рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.05.2015 року № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку» було встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, а саме: постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 року та постановою Великої палати Верховного суду від 05.02.2019 року у справі №826/2184/17. Позивач вважає, що в результаті прийняття НБУ протиправних рішень, йому завдано збитки у розмірі вкладів, які не були повернуті ПАТ «Златобанк» на загальну суму 162 000,00 доларів США.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2020 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2020 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК», про стягнення збитків, завданих неправомірними рішеннями, та підготовче засідання у справі призначено на 27.10.2020 року.

06.10.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечував, оскільки НБУ є особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, Законом України «Про Національний банк України» та іншими законами України, відтак НБУ не відповідає за зобов`язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов`язаннями НБУ. Крім того, оскільки НБУ має особливий статус, а саме є особливим органом державного управління, то він не підпадає під суб`єктний склад осіб, які можуть нести відповідальність згідно ст. 1173 Цивільного кодексу України. Вказує, що порушення права позивача щодо отримання коштів, розміщених на рахунках у ПАТ «ЗЛАТОБАНК», не відбулося, зважаючи на те, що триває процедура ліквідації ПАТ «ЗЛАТОБАНК», здійснюється продаж активів банку, а за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку здійснюється задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, позивачем не надано доказів заподіяння шкоди, а також доказів того, що саме у результаті дій/бездіяльності НБУ настали негативні фінансово-економічні наслідки у ПАТ «ЗЛАТОБАНК» і неможливість повернення коштів позивачу як кредитору банку.

15.10.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає про безпідставність доводів представника відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Звертає увагу на те, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2017 року у справі № 826/2184/17, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, встановлено факт незаконності постанов НБУ № 105 від 13.02.2015 року, № 30 від 13.02.2015 року, № 310 від 12.05.2015 року та рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийнятих на виконання зазначених постанов, відтак наявні правові підставі для застосування до спірних правовідносин положень ст. 1174 ЦК України.

27.10.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 27.10.2020 року, за його відсутності, в якій останній просив призначити справу до розгляду по суті.

27.10.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 27.10.2020 року, за відсутності представника НБУ, в якій остання просила призначити справу до розгляду по суті.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2020 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про стягнення збитків, завданих неправомірним рішенням, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа-2, ФГВФО).

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2020 року у зв`язку із залученням до участі у справі третьої особи, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 11.02.2021 року.

27.10.2020 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було передано головуючому судді 28.10.2021 року.

08.02.2021 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання, призначеного на 11.02.2021 року, за його відсутності, в якій останній просив призначити справу до розгляду по суті.

09.02.2021 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва та 12.02.2021 року засобами поштового зв`язку від позивача надійшли докази направлення копії позовної заяви з додатками третій особі-2.

11.02.2021 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2021 року, у зв`язку із задоволенням клопотання третьої особи-2, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 24.05.2021 року.

15.02.2021 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 25.10.2021 року.

25.10.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи-1 надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 25.10.2021 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 24.03.2022 року.

24.03.2022 року справу знято зі складу у зв`язку із наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, суддів та працівників апарату суду через військову агресію Російської Федерації проти України, та підготовче засідання призначено на 31.10.2022 року.

28.10.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи судової практики з розгляду аналогічних справ.

31.10.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи-1 надійшли пояснення на позовну заяву, в яких останній просить в позові відмовити, оскільки вважає, що у даному випадку права позивача не порушені. Вказує, що процедура ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» ще триває. Задоволення вимог кредиторів здійснюється у порядку черговості, визначеній ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

31.10.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява, без застосування електронного цифрового підпису, про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.10.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення збитків, завданих неправомірними рішеннями, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 07.03.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2023 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 08.06.2023 року.

08.06.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання призначено на 19.09.2023 року.

06.06.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, яка була передана головуючому судді 12.06.2023 року.

19.09.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання призначено на 13.12.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.12.2023 року, у зв`язку із першою неявкою позивача, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 20.02.2024 року.

13.12.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, яка була передана головуючому судді 14.12.2023 року.

20.02.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання призначено на 11.04.2024 року.

19.02.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи-1 надійшла заява про приєднання до матеріалів справи доказів направлення судової повістки на адресу позивача.

19.02.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи-1 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «ЗЛАТОБАНК».

03.03.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання 11.04.2024 року з`явилися представник відповідача та представник третьої особи-1.

Позивач та представник третьої особи-2 в судове засідання 11.04.2024 року не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою. У заяві від 03.03.2024 року позивач просив розглядати справу за його відсутності.

Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача та представника третьої особи-1.

В судовому засіданні 11.04.2024 року представник відповідача щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити.

Представник третьої особи-1 в судовому засіданні 11.04.2024 року щодо задоволення позову заперечувала з викладених у поясненнях на позовну заяву підстав та просила в позові відмовити.

Вислухавши вступне слово представника відповідача, представника третьої особи-1, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 22.01.2015 року між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» (далі - Банк) та ОСОБА_3 (далі - Вкладник) було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 155674 (Договір банківського вкладу), відповідно до умов якого ОСОБА_3 було внесено грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок у розмірі 96 500,00 доларів США на строк з 22.01.2015 року по 10.02.2015 року (а. с. 19).

Факт внесення коштів ОСОБА_3 на вкладний рахунок підтверджується квитанцією № 653399 від 22.01.2015 року (а. с. 19 зворот).

27.01.2015 року між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» (далі - Банк) та ОСОБА_3 (далі - Вкладник) було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 74 (Договір банківського вкладу), відповідно до умов якого ОСОБА_3 було внесено грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок у розмірі 65 500,00 доларів США на строк з 27.01.2015 року по 27.02.2015 року (а. с. 20).

Факт внесення коштів ОСОБА_3 на вкладний рахунок підтверджується квитанцією № 794755 від 27.01.2015 року (а. с. 20 зворот).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2017 року у справі № 826/2184/17 визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 13.02.2015 року № 105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправним та скасовано рішення Фону гарантування вкладів фізичних осіб від 13.02.2015 року № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 12.05.2015 року № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Златобанк»; визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.05.2015 року № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку»; визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.05.2015 року № 100 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 13.05.2015 року № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку»; визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 року № 391 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» на два роки до 13.05.2018 року включно; зобов`язано НБУ надати ПАТ «Златобанк» строк, встановлений ч. 7 ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року № 2121-III, за винятком використаного строку, який вичерпаний, для проведення дій з фінансового оздоровлення ПАТ «Златобанк» після проведення заходів з його ліквідації (а. с. 10).

Вказане судове рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 року та постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2019 року.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.06.2018 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 28.03.2019 року у справі № 592/1973/18, позов ОСОБА_3 до ПАТ «Златобанк» в собі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної М.А. про зобов`язання виконати обов`язок за договором банківського вкладу задоволено; зобов`язано ПАТ «Златобанк» виконати обов`язок за договором банківського вкладу (депозиту) Угоди про приєднання до Публічної угоди про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 155674 (Договір банківського вкладу) від 22.01.2015 року на суму 96 500,00 доларів США, укладений із ОСОБА_3 та договором банківського вкладу (депозиту) Угоди про приєднання до Публічної угоди про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 099632 (Договір банківського вкладу) від 27.01.2015 року на суму 65 500,00 доларів США, укладений із ОСОБА_3 (а. с. 5 - 9).

08.04.2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми видано виконавчі листи № 592/1973/18 з примусового виконання заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.06.2018 року (а. с. 11 - 12).

06.05.2019 року між ОСОБА_3 (далі - Первісний кредитор) та ОСОБА_2 (далі - Новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № б/н (далі - Договір відступлення права вимоги № б/н від 06.05.2019 року), відповідно до умов якого за цим Договором Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає новим кредитором за договорами банківського вкладу (депозиту) Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 155674 від 22.01.2015 року на суму 96 500,00 доларів США та № 099632 від 27.01.2015 року на суму 65 500,00 доларів США, які укладені між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3 (а. с. 13).

Згідно п. 1.2 Договору відступлення права вимоги № б/н від 06.05.2019 року, після укладення цього Договору Новий кредитор стає правонаступником Первісного кредитора як позивача та стягувача у цивільній справі № 592/1973/18 за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Златобанк» в собі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної М.А. про зобов`язання виконати обов`язок за договором банківського вкладу.

Ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.06.2019 року у справі № 592/1973/18 замінено стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_2 у виконавчих листах № 592/1973/18, виданих 08.04.2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми (а. с. 14 - 15).

Постановами Старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бойко М.Д. від 04.07.2019 року відкрито виконавчі провадження № 59453842 та № 59453990 з примусового виконання заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.06.2018 року (а. с. 16 - 17).

Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як визначено у ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

При цьому, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини.

Як визначено у п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплені у ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило виконання банком своїх зобов`язань щодо виплати вкладу та відсотків позивачу.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов`язань, є кредитором банку.

Отже після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку.

Вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20.01.2015 року у справі № 6-2001цс15, в якій Верховний Суд України зазначає, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В подальшому така правова позиція підтримана і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 10.04.2019 року у справі № 182/7301/17 (провадження № 61-46092св18), у якій зазначається, що після введення у банку тимчасової адміністрації стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є неможливим. Акцептовані кредиторські вимоги не задовольняються за рахунок гарантованого державою відшкодування за вкладами, оскільки їх задоволення здійснюється у межах ліквідаційної процедури у порядку, визначеному статтею 52 Закону, за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та продажу майна банку.

У своїй постанові від 04.09.2019 року у справі № 243/8557/16-ц (провадження № 61-15759св18) Верховний Суд зазначає, що задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону.

Оскільки між позивач на підставі Договору відступлення права вимоги № б/н від 06.05.2019 року набув права вимоги до ПАТ «Златобанк» за договорами банківського вкладу (депозиту) Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 155674 від 22.01.2015 року на суму 96 500,00 доларів США та № 099632 від 27.01.2015 року на суму 65 500,00 доларів США, які укладені між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3 , то стягнення суми вкладу позивачу повинно відбуватися на підставі законодавства, що регулює правовідносини щодо повернення вкладу з урахуванням положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, зобов`язання з відшкодування шкоди є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових та майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до роду недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», обов`язковими підставами відшкодування матеріальної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Перераховані складові для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади. Учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов`язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов`язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов`язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

Отже, доводи позивача, що Національний банк України має нести майнову відповідальність за зобов`язаннями неплатоспроможного банку є необґрунтованими.

Позивачем не доведено, що внаслідок скасування постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2017 року у справі № 826/2184/17 постанови Правління НБУ від 13.02.2015 року № 105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» та інших постанов ОСОБА_2 остаточно позбавлено його права на отримання грошових вкладів, які були розміщені у ПАТ «Златобанк».

При цьому суд зазначає, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2017 року у справі № 826/2184/17 зобов`язано НБУ надати ПАТ «Златобанк» строк, встановлений ч. 7 ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», за винятком використаного строку, який вичерпаний, для проведення дій з фінансового оздоровлення ПАТ «Златобанк» після проведення заходів з його ліквідації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 року у справі № 910/4475/19 було відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ «Златобанк». Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

В силу положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 82 ЦПК України визначено випадки, у яких сторона звільняється від доказування обставин, на які посилається. Так, згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Посилання позивача на ст. 1173 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів, не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, в яких реалізується їхня деліктність.

Згідно ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органами місцевого самоврядування відповідно до ст. 140 Конституції України є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління.

В силу п. 3.1 рішення Конституційного суду України від 26.02.2009 року № 6-рп/2009 у справі N 1-15/2009, Конституція України визначила правовий статус Національного банку України як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України (стаття 99). Особливість юридичного статусу Національного банку України полягає в тому, що, з одного боку, він має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади (статті 6, 7, 24, 25, 53 Закону України «Про Національний банк України» від 20 травня 1999 року № 679-XIV, а з іншого - цивільно-правовий статус як юридичної особи, яка має відокремлене майно, що є об`єктом права державної власності і перебуває в його повному господарському віданні, та може вчиняти певні цивільно-правові правочини з комерційними банками, державою (статті 4, 29, 31, 42 Закону).

Отже, Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто не є суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України.

До того ж, у справах за ст. 1173 ЦК України суд, по-перше, встановлює невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування вимогам закону чи іншим правовим актам; по-друге, суд встановлює, чи порушуються суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи цим рішенням, дією чи бездіяльністю. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У спорі, що розглядаються, доведення самого факту наявності шкоди є передумовою для встановлення наявності порушеного цивільного права.

Крім того, як встановлено ст. 4 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк не відповідає за зобов`язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов`язання.

Аналогічна норма закріплена у ст. 5 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої Національний банк України не відповідає за зобов`язаннями банків, а банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором.

До функцій відповідача, перелік яких міститься у ст. ст. 6, 7 Закону України «Про Національний банк України», не належить вирішення спорів, що виникають у договірних відносинах між клієнтом і банком.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не надано будь-яких достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок прийняття НБУ рішень, які були визнані протиправними постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2017 року у справі № 826/2184/17, позивачу, було завдано майнової шкоди у розмірі 162 000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 19.05.2020 року еквівалентно 4 304 502,00 грн. оскільки розмір вкладу не є розміром шкоди у розумінні ст. 1166 ЦК України. Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Разом з тим, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідачем не було надано суду доказів, які б підтверджували оплату інших витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 1058, 1166, 1173 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 2, 28, 36, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 2, 4, 6, 7 Закону України «Про Національний банк України», ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 200, 259, 263-265, 273, 274, 280-282, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до Національного банку України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення збитків, завданих неправомірними рішеннями - відмовити.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Національний банк України, вул. Інститутська, буд. 9, м. Київ, 01601, .

Третя особа-1: Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК», вул. Богдана Хмельницького, буд. 17/52, м. Київ, 01030, .

Третя особа-2: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, вул.. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, 04053, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 22.04.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко