Справа № 357/4394/24
Провадження № 2/357/2588/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 рокуБілоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання - Вангородській О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

26.02.2024 представник позивача, за довіреністю у справі ОСОБА_2 , звернулася до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку який зареєстрований судом 21.03.2024, обґрунтовуючи тим, що 12.02.2018 між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №С-600-0 та 04.09.2018 між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z02.00600.004290175. 07.07.2023 між АТ «Ідея банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до якого АТ «Ідея банк» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея банк» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №4 від 07.07.2023 до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С-600-0 від 12.02.2018 у розмірі 18988,47 грн у розмірі 16509,62 грн, яка складається із: 6653,67 грн сума заборгованості за основним боргом та 12334,80 грн. сума заборгованості за відсотками, та за кредитним договором №Z02.00600.004290175 від 04.09.2018 у розмірі 64366,69 грн, яка складається із: 30041,14 грн сума заборгованості за основним боргом та 34325,55 грн сума заборгованості за відсотками. Згідно умов кредитних договорів позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Однак, всупереч умовам кредитних договорів, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, тому, просив у судовому порядку стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № С-600-0 від 12 лютого 2018 року в розмірі 18988,47 грн та за кредитним договором №Z02.00600.004290175 від 04 вересня 2018 року в розмірі 64366,69 грн, всього у загальному розмірі 83355,16 грн, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

19.04.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Представник позивача, за довіреністю у справі - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, ознайомившись з ухвалою відкриття провадження у справі та позовною заявою, 17.06.2024 подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Судом встановлено, що 12.02.2018 між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № С-600-0 (а.с. 7), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, та надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн, ліміт кредитної лінії, який доступний на момент укладення угоди становить 7000,00 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 % річних, розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами банку.

Також, відповідачем 12.02.2018 було підписано паспорт споживчого кредиту, заяву про розмір щомісячного доходу, заяву на приєднання до договору добровільного страхування життя № С-600-0, заяву № С-600-0про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея банк» та згоду фізичної особи суб`єкта кредитної історії (а.с. 8, 9, 10, 11, 13).

Встановлено, що 04.09.2018 між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z02.00600.004290175 (а.с. 15-17), відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 34149,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується отримати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно умов договору. Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців, зі сплатою 10,00 % річних від залишкової суми кредиту. Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок у гривні в рамках пакету послуг 2620 Стартовий ПР.

Відповідно до п. 3 Договору, позичальник зобов`язаний одержати та використати кредит на зазначені у договорі цілі, а також повернути кредит, проценти та плату за обслуговування кредитної заборгованості.

Також, відповідачем 04.09.2018 було підписано заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту, договір добровільного страхування життя №Z02.00600.004290175, анкету опитувальник клієнта та заяву №Z02.00600.004290175 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея банк» (а.с. 18, 19-20, 21-24, 25, 26-27, 28).

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, підписання кредитних договорів №С-600-0 від 12.02.2018 та №Z02.00600.004290175 від 04.09.2018, свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Встановлено, що вказані кредитні договори №С-600-0 від 12.02.2018 та №Z02.00600.004290175 від 04.09.2018, підписані сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 1.02.2018 та 04.09.2018 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

07.07.2023 між АТ «Ідея банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023 (а.с. 30-31), відповідно до якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 4.1 Договору фактор зобов?язується сплатити клієнту суму фінансування шляхом перерахунку вказаної суми на рахунки клієнта протягом 3 банківських днів після отримання реєстру боржників засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі.

Згідно п. 5.1 Договору факторингу, сторони погодили, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників за умови виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 Договору.

Згідно платіжної інструкції №19913 від 11.07.2023 (а.с. 33), фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», сплатив суму фінансування АТ «Ідея Банк» в розмірі 15300000,00 грн згідно п. 4.1 Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №4 від 07.07.2023 до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 (а.с. 32) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №С-600-0 від 12.02.2018 у розмірі 18988,47 грн у розмірі 16509,62 грн, яка складається із: 6653,67 грн сума заборгованості за основним боргом та 12334,80 грн сума заборгованості за відсотками, та за кредитним договором №Z02.00600.004290175 від 04.09.2018 у розмірі 64366,69 грн, яка складається з: 30041,14 грн сума заборгованості за основним боргом та 34325,55 грн сума заборгованості за відсотками.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

При цьому аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.

Таким чином, у разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані для погашення кредитної заборгованості.

Однак, всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданих йому кредитів в строки, передбачені кредитними договорами №С-600-0 від 12.02.2018 та №Z02.00600.004290175 від 04.09.2018, що підтверджується розрахунками заборгованостей (а.с. 14, 29).

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав договори №С-600-0 від 12.02.2018 та №Z02.00600.004290175 від 04.09.2018, однак умови договорів порушив.

Вказані обставини визнаються відповідачем, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, позивачем доведено факт укладення кредитних договорів, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення.

Тому, суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №С-600-0 від 12.02.2018 в розмірі 18988,47 грн та за кредитним договором №Z02.00600.004290175 від 04.09.2018 в розмірі 64366,69 грн.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 грн (а.с. 1), тому, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1514,00 грн та стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 1514,00 грн.

Керуючись ст. 11, 207, 526, 610, 611, 612, 628, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 12, 76 81, 141, 142, 206, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» (, місцезнаходження: вулиця Симона Петлюри, будинок 30, місто Київ, 01032) до ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» суму заборгованості за Кредитним договором № № С-600-0 від 12 лютого 2018 року в розмірі 18988,47 грн, суму заборгованості за Кредитним договором № Z02.00600.004290175 від 04 вересня 2018 року в розмірі 64366,69 грн, всього 83355,16 грн (вісімдесят три тисячі триста п`ятдесят п`ять гривень 16 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1514,00 грн (одна тисяча п`ясти чотирнадцять гривень 00 копійок).

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» 50 % судового збору сплаченого при поданні позову у розмірі 1514,00 грн (одна тисяча п`ясти чотирнадцять гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.06.2024, з урахуванням ч.3 ст. 124, ч.6 ст. 259 ЦПК України.

Суддя О. В. Бондаренко