ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 766/3110/19
Номер провадження: 22-ц/819/152/24
Головуючий у першій інстанції Єпішин Ю.М.
Доповідач Пузанова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.

суддів: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.,

секретар Доброва К.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 січня 2024 року за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про визнання недійсним акту про порушення правил користування електричною енергією та рішення комісії про нарахування штрафних санкцій,

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про визнання недійсними акта про порушення правил користування електричною енергією та рішення комісії про нарахування штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 листопада 2018 року представниками АТ «Херсонобленерго» було складено акт №234067 про порушення, яким встановлено самовільне підключення до необлікованих токоведучих частин внутрішньобудинкової електропроводки шляхом встановлення шунтуючої перемички, необлікування електричної енергії приборами обліку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідком розгляду наведеного вище акта комісією ХМВЕ по розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії прийнято рішення про нарахування йому як споживачеві електричної енергії штрафних санкцій у розмірі 43 797, 18грн.

Посилаючись на те, що акт про порушення правил користування електричною енергією та рішення комісії, яке не підписано головою комісії, є незаконними, оскільки договір на постачання електричної енергії в будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , з ним оператором системи передачі електроенергії укладений не був; акт про порушення складений як у його відсутність, так і у відсутність уповноваженого ним представника, а отже,-без заслуховування та врахування його як споживача пояснень та заперечень, в той час як після монтажу працівниками енергопостачальника електропроводки та приборів обліку в будинку він у їх функціонування не втручався, позивач просив суд визнати недійсними акт №234067 від 16.11.2018 року та рішення комісії ХМВЕ АТ «Херсонобленерго» по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ згідно з протоколом №134 від 28.11.2018.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заявлених ним вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Зокрема судом не враховано, що особовий рахунок щодо користування електроенергією, яка постачається в будинок АДРЕСА_1 , відкритий не на його (позивача) ім`я, а на ім`я ОСОБА_2 . Не надано судом належної оцінки і тій обставині, що зазначення в акті про порушення про його складання у присутності власника будинку, який не має зауважень, не відповідає дійсності, оскільки насправді акт складався у присутності його онука ОСОБА_3 , який не мав повноважень представляти інтереси власника будинку під час здійсненої відповідачем перевірки дотримання правил користування електричною енергією споживачем.

Поза увагою суду, на думку скаржника, залишилась і та обставина, що оператор системи електропостачання у спірних правовідносинах не виконав свого обов`язку щодо укладення з ним договору на постачання електроенергії, що в свою чергу свідчить про відсутність правових наслідків за відносинами, що склалися між ними.

Помилковими скаржник вважає висновки суду першої інстанції щодо обраного ним способу захисту своїх прав як неефективного та неналежного та зазначає, що пославшись на висновки Верховного Суду, викладені у постановах Великої Палати від 06.02.2019 у справі №522/12901/17ц, від 22.03.2018 у справі №800/559/17 тощо, які не підлягали врахуванню при вирішенні цієї справи, так як зроблені щодо інших правовідносин, суд не взяв до уваги ряд інших судових рішень, у яких викладено висновки Верховного Суду про те, що вимога оскарження рішення комісії має розглядатися судом як вимога про визнання повністю або частково недійсним акту про порушення відповідно до частини другої статті 20 ГК України, а вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недорахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення правил, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недорахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача (постанова від 14 січня 2020 у справі №910/17955/17).

Скаржник зауважує, що висновки суду щодо легітимності рішення комісії по розгляду акта, яке не містить підпису голови комісії, суперечать пункту 4.4 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації національного стандарту України, яким визначено вимоги щодо обов`язкових реквізитів документа.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Херсонобленерго» викладені в ній доводи не визнало, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що складений працівниками АТ «Херсонобленерго» акт про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, на підставі якого прийнято рішення комісії щодо розгляду цього акту, є лише фіксацією порушення, що було виявлено під час перевірки дотримання Правил споживачем, тому оскарження такого рішення, оформленого протоколом, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Суд вважав, що обраний позивачем спосіб захисту прав як споживача не сприяє ефективному відновленню порушеного права та не є самостійним способом захисту цього права. При цьому суд врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц,від 22 березня 2018 року у справі №800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі №901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі №901/497/18.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 16 листопада 2018 року працівниками АТ «Херсонобленерго» була здійснена перевірка дотримання споживачами правил користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ), внаслідок якої встановлено самовільне підключення будинку до електромережі та використання електричної енергії без врахування приладом обліку, про що складено акт про порушення №234067, який містить схему електроживлення споживача.

За змістом наведеного акту він складений за участю ОСОБА_3 як споживача, який є онуком власника будинку та який був ознайомлений з актом, отримав його копію і не висловив будь-яких зауважень з приводу викладеної в ньому інформації.

Споживач попереджений, що за виявленими порушеннями йому належить з`явитися на комісію постачальника електроенергії з розгляду складеного акту про порушення, засідання якої відбудеться 28 листопада 2018 року за відповідною адресою (а. с. 6-7).

28 листопада 2018 року відбулося засідання комісії ХМВЕ по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ у складі трьох членів комісії, на якому розглянуто акт №234067 від 16.11.2018року, особовий рахунок НОМЕР_1 . Комісія дійшла висновку, що акт складено у відповідності до Правил роздрібного ринку електричної енергії та Методики. Визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення, зазначеного в акті, комісія вирішила провести згідно з пунктом 3.1(5) Методики за період три роки. За наведеним у витязі з протоколу засідання комісії №134 розрахунком позивачеві нараховано до сплати грошова сума у розмірі 43 797,18 грн (в тому числі ПДВ 20%).

Акт №234067 від 16.11.2018 року розглянуто комісією у присутності ОСОБА_1 (позивача) та адвоката Бабіча О.П., який також надавав позивачеві правову допомогу при розгляді цієї справи судом першої інстанції (а. с. 8,33-35).

У письмовому відзиві на позовну заяву Акціонерне товариство «Херсонобленерго» повідомило суд про те, що об`єкт побутового споживача- житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , власником якого із 03.08.2007 року є позивач, був відключений від електропостачання у зв`язку із наявною заборгованістю з оплати за спожиту електроенергію 15.02.2011року на опорі (а.с.13-14).

Наведені вище обставини позивач не оспорює та не спростовує, а заявляє лише про порушення встановленого законом порядку складання актів про порушення та розгляд акту про порушення комісією у неправомочному складі.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частинами першою-четвертою статті 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою, абзацом 8 частини другої статті 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є порушення правил користування енергією.

Відповідно до пункту 84 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Згідно з частиною третьою статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний дотримуватися, зокрема, правил технічної експлуатації, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, умов укладених договорів.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» правопорушенням на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Положення Закону України «Про ринок електричної енергії» деталізовані нормами Правил роздрібного ринку електричної енергії ( ПРРЕЕ), які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до підпункту 20 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Пунктом 8.2.4 ПРРЕЕ передбачено, що у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором.

У пункті 8.2.5 ПРРЕЕ, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення.

Згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 805 від 19.05.2021, № 203 від 31.01.2023 в абзац перший пункту 8.2.5 глави 8.2 розділу VIII внесено зміни та до осіб, в присутності яких оформлюється акт про порушення, віднесено крім споживача (представника споживача)також інших осіб, які допустили представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

Згідно з пунктом 8.2.6 ПРРЕЕ на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.

Відповідно до встановлених судом обставин, які позивачем не спростовано, 16 листопада 2018 року уповноваженими представниками оператора системи, від якої у житловому будинку, власником якого є позивач, споживалася електрична енергія, складено акт про порушення № 234067, яким зафіксовано порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме: самовільне підключення до електричної мережі поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії, внаслідок чого спожита електрична енергія не обліковувалася.

При цьому згідно із визначеним пунктом 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії в редакції, що діяла на час оформлення акту про порушення, значенням терміну «самовільне підключення», що вживається у цих Правилах, самовільним підключенням - є підключення та/або споживання електричної енергії без укладення договорів, передбачених цими Правилами, або підключення після відключення, несанкціоноване (непогоджене) оператором системи.

28 листопада 2018 року відбулося засідання комісії ХМВЕ по розгляду акта про порушення від 16 листопада 2018 року № 234067 про порушення ПРРЕЕ. Відповідно до рішення комісії, оформленого протоколом за № 134, ОСОБА_1 проведено нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії за три роки згідно з пунктом 3.1(5) Методики. Комісією здійснено розрахунок необлікованої електроенергії згідно з актом від 16 листопада 2018 року № 234067 про порушення ПРРЕЕ та нараховано збитки у сумі 43 797,18 грн.

Позивачем пред`явлено вимоги про визнання недійсними акту №234067 від 16.11.2018року та рішення комісії ХМВЕ АТ «Херсонобленерго» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, оформлене протоколом від 28 листопада 2018 року № 134, щодо нарахування йому до сплати 43 797,18 грн за несанкціоноване використання електроенергії.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПРРЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що оспорення споживачем дійсності акту про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, який фактично є доказом та підлягає оцінці судом під час вирішення спору, в тому числі про відшкодування завданих енергопостачальнику збитків, є неефективним способом захисту цивільного права, є правильним, однак суд не звернув уваги на те, що позивач оспорює дійсність не лише акту про порушення ПРРЕЕ, який дійсно лише фіксує порушення і є різновидом претензії, а предметом позову є дійсність (законність) рішення комісії з розгляду цього акту, оформлене протоколом від 28 листопада 2018 року №134, щодо нарахування йому до сплати 43 797,18 грн за несанкціоноване використання електроенергії.

Порядок і умови оскарження рішення комісії, оформленого протоколом, передбачалися пунктом 6.42 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі - ПКЕЕ),у якому, зокрема, зазначено, що споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку.

Вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17 (провадження № 12-137гс19), а також у постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 537/5354/18 (провадження № 61-13779св19), від 19 лютого 2020 року у справі № 263/15158/18 (провадження № 61-14131св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 265/5305/18 (провадження № 61-13782св19), від 16 вересня 2020 року у справі № 390/2231/17 (провадження № 61-18151св19 ). Ця судова практика є незмінною.

Так, постанова №28 від 31.07.1996року «Про затвердження Правил користування електричною енергією» втратила чинність на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року, однак пунктом 8.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії в редакції, що діяла на час складання акту про порушення (16.11.2018) передбачено, що спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення, при визначенні розміру суми збитків, належної до оплати, а також при здійсненні платежів, вирішуються у судовому порядку.

Цим же пунктом Правил в редакції, що діє на час вирішення спору судом, визначено, що спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом.

Якщо судом прийнято рішення, яким спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем та/або відмовлено оператору системи в задоволенні позову щодо стягнення зі споживача вартості необлікованої електричної енергії, розрахованої на підставі акта про порушення, та за умови набрання рішенням суду законної сили оператор системи скасовує відповідний акт про порушення.

При касаційному перегляді судових рішень, ухвалених у справі №127/19583/21, предметом спору у якій є законність рішення комісії з розгляду акта про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії від 21.04.2021року, Верховний Суд врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14.01.2020року у справі №910/17955/17 та дійшов висновку, що вимога про оскарження рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості, оформленого протоколом з розгляду акта про порушення ПРРЕЕ, має розглядатися судом як вимога про визнання повністю або частково недійсним акта постачальника електричної енергії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019року у с праві №522/12901/17-ц, суд не звернув увагу на те, що предметом позову у цій справі є лише законність акту про порушення, а вимога про оскарження рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості, оформленого протоколом з розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією ( ПРРЕЕ) позивачем не заявлялася і щодо неї Велика Палата у цій справі висновків не робила.

Безпідставним є посилання суду першої інстанції і на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постановах: від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18,від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, оскільки в зазначених справах питання щодо визнання недійсним та скасування рішення комісії електропередавальної організації не було предметом розгляду, так як у зазначених судових рішеннях йшлося про юрисдикцію адміністративним судам вимог прокурора про скасування рішень у дисциплінарних справах.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо неналежності та неефективності обраного позивачем способу захисту його прав як споживача є неправильним.

Разом з тим, переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено частиною першою статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Так, незаконність дій відповідача при складанні щодо нього акта про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії позивач вбачає в тому, що з ним не укладено договору про розподіл та постачання електричної енергії в належний йому на праві власності житловий будинок, в той час як особовий рахунок щодо постачання електричної енергії в будинок АДРЕСА_1 відкритий на попереднього власника.

Проте за приписами діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, зокрема відповідно до положень Правил роздрібного ринку електричної енергії обов`язок укладення договорів про постачання електричної енергії покладено як на оператора системи, так і на споживача, який має право користуватися електроенергією виключно на підставі договору.

При цьому, згідно з пунктом 2.1.3 ПРРЕЕ ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач.

Споживання електричної енергії всіма споживачами здійснюється відповідно до режимів, визначених з урахуванням вимог Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та передбачених відповідними договорами споживачів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії( пункт 2.4.1. Правил).

Підключення та/або споживання електричної енергії без укладення договорів, передбачених цими Правилами, або підключення після відключення, несанкціоноване (непогоджене) оператором системи вважається самовільним підключенням, правовим наслідком якого є складання акта про порушення та розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором (пункти 1.1.2, 8.2.4 ПРРЕЕ).

Порядок складання акта про порушення визначений пунктом 8.2.5 ПРРЕЕ та відповідачем дотриманий. Акт містить всі необхідні реквізити, зокрема: зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні для визначення обсягу необлікованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків.

Акт підписано трьома представниками оператора системи та ОСОБА_1 , який допустив представників оператора системи на об`єкт, що не суперечить положенням наведеного вище пункту ПРРЕЕ.

Та обставина, що в акті зафіксовано відсутність зауважень з приводу виявлених порушень ОСОБА_1 , який не є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , не свідчить про його недійсність та порушення прав позивача, який був присутнім на засіданні комісії ХМВЕ по розгляду складеного щодо нього акта та мав можливість висловити всі свої застереження, зауваження та заперечення, в тому числі, отримавши професійну правову допомогу адвоката Бабіча О.П.

Юридично неспроможним є також твердження скаржника про нелегітимність рішення комісії по розгляду акта через відсутність у протоколі засідання комісії від 28.11.2018 року №134 підпису зазначеного у складі комісії голови комісії ОСОБА_4 , оскільки цей протокол підписано трьома її членами (зам. начальника ХМВЕ поРзПС ОСОБА_5 , юрисконсультом другої категорії ДЮ АТ ХОЕ ОСОБА_6 та техніком ХМВЕ ОСОБА_7 ), що відповідає положенням пункту 8.2.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії, відповідно до якого акт про порушення розглядається комісією з розгляду актів про порушення, що створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників оператора системи.

Позовна заява та апеляційна скарга не містять посилання на порушення закону при визначенні відповідачем обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, нарахування яких здійснено відповідно до пункту 3.1(5) Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006року №562, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та втратила чинність на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України від 18.07.2019року №1525, який застосовується на підставі акта про порушення та в разі виявлення такого порушення як самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж)з порушенням схеми обліку.

За приписами пункту 3.1, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5-7 цього пункту, ця Методика застосовується за умови виявлення місця підключення до відповідних мереж, що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі.

Згідно з пунктом 3.3. Методики розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється:

за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії;

за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії;

за кількістю днів:

в) зокрема, у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричної мережі після припинення електропостачання у зв`язку з порушенням ПКЕЕН ( 1357-99-п ) - із дня припинення електропостачання електроустановки споживача до дня повторного припинення електропостачання, але не більше ніж за три роки.

Враховуючи, що в акті про порушення №234067 від 16.11.2018 року виявлене місце підключення до мереж енергопостачальника зазначено та позначено на схемі , факт відключення будинку АДРЕСА_1 від енергопостачання у зв`язку з порушенням споживачем ПКЕЕН позивачем (скаржником) не спростований та контррозрахунок визначеної до сплати суми збитків не наведений, колегія суддів не вбачає правових підстав для визнання рішення комісії ХМВЕ по розгляду акта про порушення ПРРЕЕ №234067 від 16 листопада 2018року незаконним.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що права ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду, Акціонерним товариством «Херсонобленерго» порушені не були, а заявлені ним вимоги задоволенню не підлягають як необґрунтовані.

Оскільки суд першої інстанції правильно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову, однак помилився щодо підстав для такої відмови, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає частковій зміні із викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Передбачені частиною 13 статті 141 ЦПК України підстави для перерозподілу судових витрат та для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, понесених при перегляді справи в апеляційному порядку, відсутні, зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог апеляційним судом не змінено, а відповідно до приписів частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові-на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 січня 2024 року частково змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті частині це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і підлягає оскарженню в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді Л.В.Базіль

Л.А.Приходько

Повний текст постанови складено 21 червня 2024 року

Суддя Л.В.Пузанова