Справа № 351/261/24
Номер провадження №2/351/361/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Снятина мирову угоду від 26 квітня 2024 року, укладену між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Атаманюк Володимир Михайлович звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Заболотівської селищної ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача ОСОБА_3 зазначає, що позивач з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . На даний час шлюбні відносини фактично припинилися, відповідачка мешкає окремо, час від часу бачиться з дитиною. Син ОСОБА_4 проживає разом із позивачем, а тому позивач просить визначити місце проживання їхнього спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

26.04.2024 від представника позивача адвоката Атаманюка В.М. до суду надійшла спільна заява про затвердження укладеної між сторонами мирової угоди, згідно з якою:

- з метою повного та остаточного врегулювання спору Сторони домовились, що місцем проживання дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначене місце проживання його батька, позивача по справі, ОСОБА_1 за адресою його проживання;

- за взаємною згодою Сторони домовились, що позивач ОСОБА_1 буде самостійно займатися вихованням своєї дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та матеріально утримувати його, на свій розсуд на користь дитини до повноліття одноособово вирішувати всі фінансові, матеріальні та моральні питання, що пов`язані з вихованням дитини, у тому числі щодо оформлення та підписання необхідних документів, плати за проїзд, лікування, проживання, харчування, проходження навчання та відвідування шкільного/навчального/спортивного та/або лікувального закладів тощо, з правом представництва інтересів дитини з цих питань у компетентних державних або недержавних органах, у тому числі в органах місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах, правоохоронних органах, судах, митниці та прикордонній службі, адміністраціях шкільних навчальних/спортивних та/або лікувальних закладах, а також у взаємодії з фізичними та/або юридичними особами тощо;

- позивач ОСОБА_1 як батько дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язується самостійно одноособово забезпечувати всі потреби дитини та не претендувати на аліменти від матері дитини.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив затвердити мирову угоду, зазначив, що відповідачка має намір виїхати за кордон. Жодного відношення до дитини не хоче мати.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_5 просила затвердити мирову угоду, умови мирової угоди її влаштовують повністю, зазначила, що має намір іноді відвідувати дитину з дозволу її батька.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зміст мирової угоди, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як вбачається з вимог позовної заяви позивач просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

Як вбачається з умов мирової угоди, окрім визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, сторони вийшли за межі предмета спору і також узгодили, що позивач буде самостійно займатися вихованням своєї дитини та матеріально утримувати його, на свій розсуд на користь дитини до повноліття одноособово вирішувати всі фінансові, матеріальні та моральні питання, що пов`язані з вихованням дитини, у тому числі щодо оформлення та підписання необхідних документів, плати за проїзд, лікування, проживання, харчування, проходження навчання та відвідування шкільного/навчального/спортивного та/або лікувального закладів тощо, з правом представництва інтересів дитини з цих питань у компетентних державних або недержавних органах, у тому числі в органах місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах, правоохоронних органах, судах, митниці та прикордонній службі, адміністраціях шкільних навчальних/спортивних та/або лікувальних закладах, а також у взаємодії з фізичними та/або юридичними особами тощо; позивач зобов`язується самостійно одноособово забезпечувати всі потреби дитини та не претендувати на аліменти від матері дитини.

Отже, цивільне процесуальне законодавство дозволяє сторонам у мировій угоді вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Проте, суд звертає увагу на те, що згідно з умовами мирової угоди мати фактично повністю відмовляється як від своїх прав щодо дитини, так і від встановлених законом обов`язків щодо дитини. Однак відповідно до ст. 141 СК України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відмовляючись від своїх прав та обов`язків щодо своєї малолітньої дитини, матір висловлює своє небажання піклуватися про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, займатися її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: небажання забезпечувати необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно вплине на її фізичний розвиток як складову виховання; небажання спілкуватися з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, тобто втратила цікавість до свого сина та будь-який інтерес.

На думку суду, такі умови мирової угоди суперечать інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. В даному випадку малолітня дитина фактично позбавляється материнської опіки у будь-якому її прояві, як особисте спілкування та виховання, так і матеріальне забезпечення. Такі умови мирової угоди вочевидь порушують права та охоронювані законом інтереси малолітньої дитини та суперечать як сімейному законодавству України, так і Конвенції про права дитини.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні мирової угоди і продовжити судовий розгляд.

Керуючись ст. 207, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди від 26 квітня 2024 року, укладеної між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Повна ухвала складена 18 червня 2024 року.

Суддя Іван ПОСОХОВ