УХВАЛА

17 червня 2024 року

м. Київ

справа № 185/8718/18

провадження № 61-8186ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Ставки» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 травня 2024 року у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства «Ставки» до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання свідоцтва про право власності недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Селянсько (фермерське) господарство «Ставки» (далі - СФГ «Ставки») звернулося до суду з позовом до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання свідоцтва про право власності недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що СФГ «Ставки» орендує земельні ділянки у власників, жителів Павлоградського району, використовує майно, яке належало членам КСП «Шевченко» Павлоградського району. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 29 квітня 2010 року у справі № 2-2413/10 визнано дійсною укладену між СФГ «Ставки» та групою власників майнових паїв (майна реформованого КСП) угоду купівлі-продажу нерухомого майна колишнього КСП «Шевченко» цілої частини корпусу МТФ № 3 із асфальтовим майданчиком та дорогою із плитним та бетонним перекриттям, будинку для доярок, кормоцеху, автомобільних гаражів в кількості п`яти боксів, дороги з твердим покриттям від МТФ № 3 до млину - розташованих у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , правонаступниками якої є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , надала свідоцтво про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1 , видане Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, складене 19 грудня 2017 року.

Однак це свідоцтво не було підписано головою Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Холоденко Л. П . Згідно з Книгою реєстрації доручень Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 ще 13 березня 2000 року оформлювала документи з приводу свого майнового паю, ймовірно в 2000 році отримала майновий сертифікат, використавши та отримавши за ним майно, після цього невідомим способом отримала ще один сертифікат 19 грудня 2017 року. Оригінал свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1 , яке видане Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, судом не досліджувався при розгляді справи № 2- 2413/10. ОСОБА_4 не має оригіналу свідоцтва про право власності на майновий пай, Вербківська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області відмовилась видати ОСОБА_4 дублікат свідоцтва, оскільки у сільраді відсутні первинні документи про наявність права ОСОБА_4 на отримання майнового сертифікату. Всі ці факти свідчать про недійсність свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1.

СФГ «Ставки» просило суд визнати недійсним з моменту видачі свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1, яке було видано Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області 19 грудня 2017 року на ім`я ОСОБА_4 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року позовну заяву СФГ «Ставки» задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1, яке було видано Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області 19 грудня 2017 року на ім`я ОСОБА_4 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

30 травня 2024 року через засоби поштового зв`язку СФГ «Ставки» подало до Верховного Суду касаційну скаргу.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі № 10- р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про визнання свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) недійсним.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Справа № 185/8718/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене судове рішення прийнято у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Селянського (фермерського) господарства «Ставки» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 травня 2024 року у справі № 185/8718/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

В. І. Крат