Справа № 344/156/24
Провадження № 2/344/1379/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Волощук Є.Ю.,

за участі позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тлумацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визнання батьківства, позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 2004 року фактично перебувала у шлюбних відносинах із ОСОБА_2 та у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Під час реєстрації народження сина запис про батька був зроблений на попереднього чоловіка ОСОБА_4 , оскільки на той момент позивач перебувала із ним у зареєстрованому шлюбу. Рішенням Тлумацького районного суду ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3 , однак питання щодо виключення відомостей із актового запису про батька вирішено не було. За наведених обстави позов просила задоволити.

Ухвалою суду від 12.03.2024 року до справи у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 02.04.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала з мотивів наведених у ньому. Клопотання про заміну відповідача чи про залучення співвідповідачем ОСОБА_4 не заявляла, оскільки їй не відоме його місцезнаходження та не вважає, що він має бути відповідачем у справі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив їх задоволити, оскільки біологічним батьком ОСОБА_3 вважає себе.

Третя особа ОСОБА_3 , у судовому засідання щодо задоволення позову не заперечив.

Від представника Тлумацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про що виконавчим комітетом Братишівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 23.06.2004 складено актовий запис № 3 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11). В актовому записі про народження дитини батьком дитини записаний ОСОБА_4 , а матір`ю дитини записана ОСОБА_5 .

На час народження сина ОСОБА_3 позивач ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , тому відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 133 СК України, згідно якої якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , був розірваний 25.10.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (з.с.12).

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 08.08.2005 року у виконавчому комітеті Братишівської сільської ради зареєстрували шлюб, актовий запис №4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.12).

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 31.05.2007 року ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 (а.с.14-15).

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

За змістом статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі,походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно ч. 2 ст. 125 СК України,якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою,походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Позивачка та відповідач спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подавали.

За змістом ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006 № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.

У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Також п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК (2947-14) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини на що суд неодноразово звертав увагу учасників справи під час розгляду даної справи. Але позивачка не бажала змінювати свої вимоги, а відповідач із окремим позовом не звертався.

Тлумачення норм СК України свідчить про те, що законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства відповідно до статті 128 СК України та статті 129 СК України.

Частина 1 ст. 129 СК України стосується ситуації, за якої оспорити батьківство може чоловік, який вважає себе батьком дитини, а батьком дитини записаний інший чоловік. Тобто позивачем є чоловік, який вважає себе батьком дитини, а відповідачем - чоловік, який записаний батьком дитини.

Предметом доказування в цьому разі є відсутність кровної спорідненості між дитиною і чоловіком, записаним як батько в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною й особою, яка вважає себе її батьком. До позовної вимоги про визнання батьківства згідно з ч. 1 ст. 129 СК України застосовується позовна давність в один рік.

Як встановлено в судовому засіданні, на момент зачаття та народження сина ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , тому відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 133 СК України, згідно якої якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік-батьком дитини. Вказана обставина сторонами не оспорюється.

Таким чином, у даному випадку підлягають застосуванню норми ст. 129 СК України, згідно якої з позовом про оспорення батьківства повинен був звернутись відповідач ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , який записаний батьком дитини, протягом року з моменту, коли він дізнався або міг дізнатися про своє батьківство.

Однак як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 з таким позовом до ОСОБА_4 не звертався.

Також в судовому засіданні не підтверджено належними доказами факт кровної спорідненості між дитиною і особою, яка вважає себе її батьком - відповідачем по даній справі.

Звернення ж позивача ОСОБА_1 , в даному випадку з позовом в порядку ст. 128 СК України про визнання батьківська ОСОБА_2 , є помилковим, оскільки звернення з таким позовом можливе лише при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України).

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ч. 4 ст. 128 СК України).

Однак, як уже зазначалось вище, на момент зачаття та народження сина позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 133 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову, так як визнання відповідачем позову суперечить закону.

Суд, враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 121, 122, 125, 126, 128, 129, 133, 135 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 19, 82, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тлумацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 24 червня 2024 року.