Справа № 177/2215/24
Провадження № 2/177/1147/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2024 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Дятел К. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

23.09.2024 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 24 лютого 2023 року Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 33.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 24.02.2023 між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 33. Від вказаного шлюбу вони не мають дітей, але розірвання шлюбу в позасудовому порядку неможливо, оскільки відповідач ухиляється від цього.

Зазначала, що шлюбні відносини між ними припинено вже більше року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними неможливе, оскільки кожен із подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, кожен з них живе своїм життя, поновлювати сімейні відносини з ОСОБА_2 позивач наміру не має.

Позивач вказала, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та моральним засадам суспільства, примирятися з відповідачем вона не бажає.

Позивач просила не вирішувати питання про розподіл судових витрат, залишивши витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з позовом, за позивачем.

В ході судового засідання позивач ОСОБА_1 вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, просила шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвати. Пояснила, що вже більше року вони з відповідачем не спілкуються, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейних відносин, шлюб носить виключно формальний характер. Нею вживалися заходи для реалізації права на розірвання шлюбу через органи державної реєстрації цивільного стану, на що ОСОБА_2 спочатку погоджувався, але вже в органі державної реєстрації актів цивільного стану відмовився від розірвання шлюбу.

Позивач пояснила, що не бажає збереження шлюбу з відповідачем, примирення між ними неможливе. Вона бажає не залежати від ОСОБА_2 , самостійно вирішувати всі питання свого особистого життя, а тому збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. ОСОБА_1 у ході судового засідання підтвердила свою позицію щодо питання судових витрат, просила віднести витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду на її рахунок та не розподіляти їх.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 , який наділений всіма необхідними повноваженнями на представництво інтересів відповідача в суді, до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 56). Заяв про відкладення розгляду справи, участь у розгляд справи в режимі відеоконференції (право на яке роз`яснювалося судом неодноразово), або з інших процесуальних питань, заяв по суті справи, суду не надано.

Беручи до уваги викладене, з урахуванням думки позивача, керуючись ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив продовжувати розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

В попередніх судових засіданнях, в яких вирішувалося ряд клопотань представника відповідача, зокрема щодо зупинення провадження по справі, представник ОСОБА_3 зазначав, що відповідач ОСОБА_2 позов про розірвання шлюбу не визнає, не розуміє причин розірвання шлюбу, крім цього сторони мають неузгодженості щодо спільного майна. Представник ОСОБА_3 вважав, що позови про розірвання шлюбу мають бути розглянуті за обов`язкової присутності обох з подружжя, бо є делікатними справами.

Вислухавши пояснення позивача, позицію висловлену в минулих засіданнях представником відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2023 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружилися, про що Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, здійснено актовий запис № 33 від 24.02.2023, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . Під час державної реєстрації шлюбу позивач не змінювала прізвище, та залишила собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 5).

Як вказувала позивач та не заперечив відповідач, неповнолітніх дітей подружжя не має, але відповідач не бажає розривати шлюб у позасудовому порядку, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 СК України, закріплено принцип добровільності шлюбу, згідно якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Відповідно до ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача (надані в попередніх засіданнях), з`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже тривалий час не підтримують стосунків притаманних подружжю, разом не проживають, навіть не спілкуються, жодних кроків на поновлення сімейних стосунків, примирення не здійснюють, шлюб носить лише формальний характер, що суперечить правам та інтересам позивача, позивач у категоричній формі вказала про неможливість примирення, просила не вживати заходів примирення та розірвати шлюб з відповідачем.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. При цьому, поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя.

Беручи до уваги викладене, позицію позивача, яка зазначала, що подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, що має істотне значення, категорично вказувала про неможливість та небажання примирення і збереження шлюбу, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для встановлення строку для примирення сторін, оскільки його збереження суперечитиме моральним засадам суспільства, інтересам позивача, що заслуговують на увагу, зокрема принципу добровільності шлюбу.

Суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сім`я розпалася остаточно та примирення між ними неможливе, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 24.02.2023 року підлягає розірванню.

Після розірвання шлюбу позивач продовжить іменуватися прізвищем « ОСОБА_4 », яке вона не змінювала при реєстрації шлюбу.

Доводи представника відповідача про наявність у сторін спірних питань щодо спільного майна, не є перешкодою для вирішення питання про розірвання шлюбу. У разі наявності спору щодо поділу спільного майна подружжя, такий спір має бути вирішений за окремим позовом, право на звернення з яким має кожен з подружжя.

Позивач просила суд не вирішувати питання про відшкодування їй судових витрат, у зв`язку з чим, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 24 лютого 2023 року Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 33 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Повний текст рішення суду складено 20.12.2024.

Суддя М.В. Березюк