Справа № 301/3962/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на все її майно. До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 головою дворогосподарства, власником якого згідно з погосподарської книги Білківської сільської рали за 2016-2023 року, була покійна мати позивача ОСОБА_3 , яка за життя не провела державної реєстрації за нею вищезазначеного житлового будинку, що стверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Крім того, до складу спадщини входить земельна ділянка, загальною площею 1,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с. Білки, урочище «Толока» (згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 017906 від 15.11.2002 року) оригінал якого також втрачений.

Заповіт за життя ОСОБА_3 не залишала.

Як зазначає позивач, ОСОБА_1 , що він будучи сином ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про його народження, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Білківської сільської ради від 24.09.2018 року за вих. № 3716 на день смерті матері позивача ОСОБА_3 в спадковому будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом з нею проживали та були прописані батько позивача, чоловік спадкодавця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також позивач, син спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як стверджує позивач, він є спадкоємцем за законом ОСОБА_1 , проживав за одною адресою разом із покійною матір`ю на день відкриття спадщини і не відмовився від прийняття спадщини, отже, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину.

Крім позивача до кола спадкоємців після смерті його матері ОСОБА_3 , належить також відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який усвідомлюючи значення своїх дій відмовляється від прийняття спадщини і не бажає її приймати.

Інших осіб, які б претендували на майно після смерті спадкодавця, в тому числі осіб які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні не має.

Позивач вказує на те, що на теперішній час, вони є єдиними спадкоємцями відкритої спадщини на вищевказане спадкове майно.

Приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу П.М. Ожеледа, позивача усно було повідомлено про неможливість юридичного оформлення за ним спадкових прав після смерті матері ОСОБА_3 , на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю державної реєстрації за спадкодавцем вищезазначеного житлового будинку, а також у зв`язку з відсутністю оригіналу державного акта на право приватної власності на землю і тому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, і запропоновано звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, натомість подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, а справу просив розглянути без його участі за наявними матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином, натомість надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечив, а справу просив розглянути у його відсутності.

Суд, всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла спадкодавець ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації 28.08.2017 року складено відповідний актовий запис за № 74 та видано свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_1 від 21.08.2018 року. (а.с. 13)

Після смерті ОСОБА_3 , залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 головою домогосподарства була ОСОБА_3 , що стверджується довідкою № 3702 від 21.09.2018 року (а.с. 18).

За життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіт щодо свого майна не залишала.

Також, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що з спадкодавцем проживали та були зареєстровані її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується довідкою виконавчого комітету Білківської сільської ради № 3716 від 24.09.2018 року. (а.с. 18)

Також, судом було встановлено, що родинний зв`язко спадкодавиці та позивача підтверджується свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 . (а.с. 14).

Згідно позовної заяви, при зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачу було відмовлено, так як відсутній належний правовстановлюючий документ на спадкове майно, у зв`язку з чим останній змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, суд бере до уваги те, що відповідачем ОСОБА_2 надано до суду заяву, в якій останній зазначив, що проти задоволення позову не заперечує.

Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до приписів частини четвертої ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, при цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення в повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 392, 1216, 1220, 1223 , 1268 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , (паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а також право власності на земельну ділянку загальною площею 1,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с. Білки, урочище «Толока» (згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 017906 від 15.11.2002 року)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.12.2024 року.

Суддя: І. А. Даруда