Номер провадження: 22-ц/813/2098/24
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни, ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення реєстрації права власності за первинним власником,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним вище позовом, у якому просила:

1. скасувати рішення державного реєстратора Холоднобаліквської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77,3 кв.м., номер запису про право власності 32325685 від 03 липня 2019, індексний номер 44705270 від 10 липня 2019, припинивши право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77,3 кв.м.,

2. встановити, що рішення суду є підставою для поновлення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77,3 кв.м., номер запису про право власності 4368826 від 22 січня 2014, індексний номер 10198987 від 23 січня 2014.

Позов обґрунтовано такими обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , який за життя, належала квартира АДРЕСА_1 , і після її смерті єдиним правонаступником є позивач ОСОБА_2 .

Відповідно до кредитного договору від 24 січня 2014 № 73-100/01/14, укладеного між ПАТ «Фінбанк» та ОСОБА_5 , кредитор надає позичальнику кредит в сумі 640 000 гривень строком на 120 місяців з 24 січня 2014 року по 23 січня 2024 року. Згідно п. 1.5. зазначеного договору, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, позичальник надає двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 .

На виконання вимог кредитного договору, було укладено договір іпотеки від 27 січня 2014 № 493, між ПАТ «Фінбанк» та ОСОБА_3 , предметом якого є зазначена квартира.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги за іпотечними договорами від 28 липня 2015 року, укладеного між ПАТ «Фінбанк» та ПАТ «Платинум Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малиновською О.Ю., зареєстрованого у реєстрі за № 929, права вимоги за іпотечним договором від 27 січня 2014 року № 493 перейшло до ПАТ «Платинум Банк».

01 березня 2018 між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір № 87К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого права вимоги до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перейшли до ОСОБА_6 . Відповідно ж до договору від 01 березня 2018 року № 87і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за договором іпотеки від 27 січня 2014 № 493.

02 квітня 2018 року, відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги ОСОБА_6 відступив права вимоги за кредитним договором № 73-100/01/14 від 24 січня 2014 року до ОСОБА_1 . Також, відповідно до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 02 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. та зареєстрованим у реєстрі за № 598, ОСОБА_6 відступив до ОСОБА_1 права вимоги за іпотечним договором.

На підставі зазначених документів, а також повідомлення-вимоги, направлених на адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора Холоднобаліквської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни, яка 03 липня 2019 року здійснила реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , номер запису 32325685.

В той же час, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2017 року у справі № 522/19739/17 на зазначену вище квартиру було накладено арешт, відомості про що було внесено та на момент реєстрації права власності за ОСОБА_1 містились в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, позивач вважає, що державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 була вчинена із порушенням вимог діючого законодавства, а тому просить скасувати рішення державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77,3 кв.м., номер запису про право власності 32325685 від 03 липня 2019, індексний номер 44705270 від 10 липня 2019, припинивши право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77,3 кв.м.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77,3 кв.м., номер запису про право власності 32325685 від 03 липня 2019, індексний номер рішення 44705270 від 10 липня 2019 року та припинено право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77,3 кв.м.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Бочевар М.П., звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи скаргу відповідачка зазначає про безпідставність посилань суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду, оскільки такі не є релевантними обставинам цієї справи, при цьому цитує положення пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року та правові висновки Великої Палати по справі № 346/1305/19 від 08.06.2021 року, вказує, що ВС виснував, що за змістом пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону N1952-IV станом на день звернення до суду позивачки, яка набула від банку права іпотекодержателя щодо іпотеки, зареєстрованої за банком ще 29 серпня 2007 року, наявність обтяження речових прав на квартиру, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі постанови приватного виконавця про арешт майна боржника, не могло бути підставою для відмови позивачці у державній реєстрації права власності на квартиру у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Така підстава для відмови існувала до моменту введення в дію 4 лютого 2019 року Закону N 2478-VIII.

При цьому, скаржниця зауважує, що позивачем не було наведено у позові про те, що державному реєстратору для прийняття оскаржуваного рішення нею не було надано повного пакету документів, необхідних для прийняття такого рішення.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Бочевар М.П. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, позивач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з підстав необґрунтованості її доводів та законності оскаржуваного рішення, тому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У судове засідання державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю., будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилась, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки адвоката- Бочевар М.П. та позивача ОСОБА_2 за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи вказані вище позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77,3 кв.м. за ОСОБА_1 , була вчинена державним реєстратором ХолоднобалКІвської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. із порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки наявність у Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 03 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., зареєстрованого у реєстрі за № 18899, належала квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до кредитного договору № 73-100/01/14 від 24 січня 2014 року (далі - Кредитний договір) ПАТ «Фінбанк» надало ОСОБА_5 кредит в сумі 640 000 гривень.

Згідно пп. 1.5.1. п. 1.5. Кредитного договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, позичальник надає: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 . Заставна вартість становить 1 079 880 гривень.

Відповідно до договору поруки № 73-100/01-14/1 від 24 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «Фінбанк» (кредитор), ОСОБА_2 (поручитель) та ОСОБА_5 (боржник), поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 73-100/01/14 від 24 січня 2014 року, укладеним між кредитором та боржником.

Згідно договору іпотеки від 27 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «Фінбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., зареєстрованим у реєстрі за № 499 (далі - Договір іпотеки), цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № 73-100/01/14 від 24 січня 2014 року.

Згідно п. 1.3. Договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається в цілому з двох кімнат та підсобних приміщень, загальна площа квартири 77,3 кв.м., житлова площа квартири 45,6 кв.м. та належить Іпотекодавцю на праві власності.

Згідно п.5.1. Договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у наступних випадках:

- якщо у момент настання строку виконання боржником зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковому несплаті у передбачені кредитним договором строки сум процентів (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором;

- незалежно від настання терміну виконання боржником будь-яких зобов`язань за кредитним договором - при виникненні підстав, вказаних у п. 3.1.5. цього договору та у разі надання іпотекодавцем недостовірної інформації згідно п.2.1. цього договору;

- у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, якщо іпотекодержатель та правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Згідно п. 5.2. Договору іпотеки, іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду або виконавчого напишу нотаріуса; у позасудовому порядку, а саме: передачі іпотекодавцем у власність іпотекодержателю предмету іпотеки, продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки або іншим способом, що не суперечить чинному законодавству на момент реалізації предмету іпотеки.

Згідно п. 6.1. Договору іпотеки, даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, на підставі цього договору, одним із шляхів: 6.1.1. продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; 6.1.2. прийняття предмета іпотеки у власність, в порядку, визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до договору про відступлення права вимоги за іпотечними договорами від 28 липня 2015 року, укладеного між ПАТ «Фінбанк» та ПАТ «Платинум Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малиновською О.Ю., зареєстрованого у реєстрі за № 929, права вимоги за іпотечним договором від 27 січня 2014 року № 493 до ПАТ «Платинум Банк».

Згідно договорів про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 01 березня 2018 року, ПАТ «Платинум Банк» відступив права вимоги по Кредитному договору, Договору поруки та Договору іпотеки до ОСОБА_6 .

Згідно договорів купівлі-продажу права вимоги за Кредитному договору, Договору поруки та Договору іпотеки, укладеними між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 02 квітня 2018 року, права вимоги за вказаним Договорами перейшли до ОСОБА_1

03 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась із повідомленням-вимогою до ОСОБА_5 та до ОСОБА_3 про виконання зобов`язань за кредитним договором № 73-100/01/14 від 24 січня 2014 року, а також за іпотечним договором від 27 січня 2014 року 3 493.

Згідно листа Державного підприємства спеціального зв`язку Одеський обласний вузол спеціального зв`язку від 07 травня 2018 року № 75, зазначені повідомлення-вимоги не були отримані через відмову від отримання одержувачами.

03 липня 2019 року, ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора Холоднобаліквської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни із заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за АДРЕСА_1 , загальною площею 77,3 кв.м.

Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 липня 2019 року № 47705270, державний реєстратор Холоднобаліквської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. вирішила провести державну реєстрацію права власності на квартиру з реєстраційним номером 01, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Водночас , ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2017 року у справі № 522/19739/17 на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 , накладено арешт, який було скасовано ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2021 року.

В матеріалах реєстраційної справи № 01, АДРЕСА_1 , на момент прийняття оспорюваного рішення про державну реєстрацію права власності, містився документ-довідка: Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, індексний номер документа 173247317 від 10 липня 2019 року час 11:04:08, здійсненого за адресою об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_1 , у якій в розділі Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень, номер запису: 23677669 від 07 листопада 2017 року, містився запис про обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, підстава виникнення обтяження: ухвала суду, серія та номер: 522/19739/17, виданий 31 жовтня 2017 року, видавник: Приморський районний суд м. Одеси.

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 цього Закону).

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (частина перша статті 4 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки).

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частина шоста та сьома статті 3 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час звернення позивачки до суду).

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У пунктах 6, 7 Порядку № 1127 передбачено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно з пунктами 18, 23 Порядку № 1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом № 1952-IV, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

У частині першій статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) Закону № 1952-IV перелічено підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Однією з підстав для відмови у державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (пункт 6 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV).

03 липня 2018 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII (далі - Закон № 2478-VIII). Згідно з пунктом 10 розділу І цього Закону частину четверту статті 24 Закону № 1952-IV парламент доповнив пунктом 7 про те, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі «державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем».

Відповідно до частини другої статті 37 Закону № 898-IV рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді, що є для іпотекодавця гарантією дотримання іпотекодержателем вимог закону щодо підстав та процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

У цій справі підставою виникнення права власності ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно є: договір поруки № 73-100/01-14/1 від 24 січня 2014 року, договір № 73-100/01/14 від 24 січня 2014 року, договір іпотеки від 27 січня 2014 року та повідомлення-вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто іпотекодержатель скористався позасудовим способом звернення стягнення та за ним зареєстровано право власності на предмет іпотеки на підставі статті 37 Закону № 898-IV.

Колегія суддів, погоджуючись із висновком суду про наявність підстав для відмови в державній реєстрації за ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно, звертає увагу на таке.

Як встановлено судом, внаслідок послідовного укладення договорів відступлення прав вимоги за Кредитном договором, Договором поруки та Договором іпотеки такі перейшли від ПАТ «Платинум Банк» до ОСОБА_1

Дійсно, пункти зазначеного вище Договору іпотеки містять відповідне застереження, яке прирівнюється до договору, згідно з яким іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем за власним одноосібним письмовим рішенням.

При цьому, зі змісту пункту 7 частини 4 статті 24 Закону № 1952-IV визначено конкретну особу, на яку не розповсюджуються, визначені у пункті 6 підстави відмова в державній реєстрації прав, саме іпотекодержателя - фінансову установу.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону № 2664-ІІІ вказано, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

Також статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

Висновок про відсутність у фізичної особи права надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ викладено і у постанові Великої Палати Верховний Суд від 08 листопада 2023 року у справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22).

За обставинами цієї справи відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка такою не є та у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не має та не може мати статусу фінансової установи, передбачене пунктом 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV виключення на неї не розповсюджується, тому наявність зареєстрованого обтяження на квартиру АДРЕСА_1 , як на день звернення ОСОБА_1 до реєстратора із відповідною заявою, так і на день прийняття оспорюваного рішення про державну реєстрацію була підставою для відмови у проведення державної реєстрації, на підставі пункту 6 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV.

Зважаючи на викладене колегія суддів також відхиляє посилання скаржниці на правові висновки Великої Палати по справі № 346/1305/19 від 08.06.2021 року, оскільки у разі, коли Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду, згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди враховують висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів відхиляє також доводи скаржниці про те, що позивачем не зазначалося у позові про те, що нею державному реєстратору для прийняття оскаржуваного рішення не було надано повного пакету документів, необхідних для прийняття вказаного вище рішення реєстратора, оскільки звертаючись до суду з цим позовом позивач посилався на вказані обставини обґрунтовуючи свої вимоги.

Водночас, зважаючи на те, що оскаржуване рішення суду не містить оцінки наведених підстав позову, апеляційний суд, з урахуванням положень частини першої статті 367 ЦПК України, не переглядає оскаржуване судове рішення у цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень відповідачки проти вказаних позовних вимог ОСОБА_2 , що враховані судом під час вирішення справи, а також зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржницею норм права, і незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду про задоволення вказаних позовних вимог ОСОБА_2 з підстав, наведених в оскаржуваному рішенні.

Порушень судом норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, чи стали підставою для обов`язкового скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення судом справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 10 червня 2024 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова