Справа № 216/4324/24
провадження 2-о/216/163/24
УХВАЛА

іменем України

про відмову у відкритті провадження у справі

19 червня 2024 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецов Р.О., розглянувши матеріли заяви ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, яка за автоматизованим розподілом судової справи між суддями була передана судді Кузнецову Р.О.

Зі змісту заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що заявник звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження згідно норм ЦПК України, в якій просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання дитини - ОСОБА_2 . Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 21.01.2021 визначено місце проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_1 . Звернення до суду із заявою про визначення місця проживання дитини, заявник обґрунтовує тим, що мати дитини не приділяла належної уваги вихованню дитини, а також сама вела образ життя, який не сприяв вихованню високих морально-етичних цінностей у дитини. Таким чином фізичне існування ОСОБА_3 жодним чином не впливає на життя, становлення, духовний та фізичний розвиток дитини.

Відповідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Пунктами 1, 2 та абз. 2 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право. При вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. У кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви на підставі п. 1 ст. 136 ЦПК, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній на підставі п. 1 ст. 227 ЦПК.

Системне тлумачення цих статей свідчить про те, що не підлягають розгляду в судовому порядку заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України …. мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

З урахуванням вищевикладеного та змісту даної заяви вбачається, що факт про встановлення якого просить заявник, не віднесений законом до фактів, що мають юридичне значення та не можуть бути встановлені у порядку, визначеному ЦПК України для розгляду справ в окремому провадженні, так як очевидно, що питання про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини є спірним та підлягає доведенню в порядку позовного провадження, оскільки фактично йдеться про позбавлення батьківських прав.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі зазначеного, приходжу до висновку, що заява подана в окремому провадженні, не може бути прийнята до розгляду, оскільки існує спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження, а тому слід відмовити у відкритті провадження за даною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 293, 315 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду з відповідним позовом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ