Справа № 275/885/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року селище Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Степанчук С.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Брусилівського районного суду Житомирської області цивільну справу №275/885/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Коростенська міська рада Житомирської області, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Коростенська міська рада Житомирської області.

В обгрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Брусилів Житомирської області помер ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося право на земельну частку (пай) КСП "Полісся" Коростенського району Житомирської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , так як постійно проживали із спадкодавцем на день його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Після її смерті залишилося право на земельну частку (пай) КСП "Полісся" Коростенського району Житомирської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_4 , так як постійно проживав із спадкодавцем на день її смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його сестра ОСОБА_5 , яка постійно проживала із спадкодавцем на день його смерті та його доглядала.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , не оформивши своїх спадкових прав після смерті батьків та брата, померла.

Після її смерті відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ

№ 0176877, виданого 21.05.1997 року ,сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ

№ 0176878, виданого 21.05.1997 року, залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) КСП "Полісся" Коростенського району Житомирської області, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Після смерті ОСОБА_6 (дружини) заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та прийняв спадщину в установлений законом термін.

22 липня 2024 року заявник подав заяву до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), які залишилися після смерті дружини ОСОБА_6 .

Постановою від 24 липня 2024 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ним не було надано доказів того, що ОСОБА_6 на день смерті ОСОБА_4 проживали разом.

Іншим чином як в судовому порядку встановити факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заявник не має можливості, оскільки постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами.

Заявник просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_6 із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В суді заявник ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві, яку просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Коростенської міської ради Житомирської області в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, від нього надійшла заява про невизнання заяви та про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши заявника, свідків, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник та ОСОБА_6 перебували у шлюбі з 06.08.1983 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження та шлюб.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який є братом ОСОБА_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та шлюб, помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

З архівної довідки (Витяг з погосподарської книги) від 11 квітня 2024 року №112 Книга № 26-а Брусилівської селищної ради на 2001-2005 роки, сторінка 55,особовий рахунок НОМЕР_1 слідує , що по АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

З довідки Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 08 липня 2024 року №3029, виданої ОСОБА_1 , слідує, що на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 27 від 11.03.2004 року, він був зареєстрований по АДРЕСА_1 , разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_3 , 1937 р.н., та ОСОБА_4 , 1963 р.н.

З довідки Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 08 липня 2024 року №3030, виданої ОСОБА_1 , слідує, що на день смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 , актовий запис №52 від 16.06.2005 року, вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,разом з нею був зареєстрований ОСОБА_4 , 1963 р.н.

З довідки Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 08 липня 2024 року №3028, виданої ОСОБА_1 , слідує , що на день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , актовий запис № 34 від 09.04.2008 року, він був один зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0176878, виданого 21 травня 1997 року, ОСОБА_3 на підставі рішення Коростенської районної державної адміністрації від 19 травня 1997 року №151 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Полісся" Коростенського району Житомирської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0176877, виданого 21 травня 1997 року, ОСОБА_2 на підставі рішення Коростенської районної державної адміністрації від 19 травня 1997 року №151 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Полісся" Коростенського району Житомирської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

В суді свідок ОСОБА_8 показав, що є сусідом заявника. Знав і дружину заявника, яка давно померла. Йому відомо, що на сусідній вулиці проживали її батьки та брат, які теж давно померли. Пам"ятає, що колись давно брат дружини заявника йому казав, що після смерті батьків перейшов жити до сестри, що сестра йому допомагає.. Не пам"ятає, щоб відвідував будинок заявника, коли там проживав брат його дружини. Хто помер раніше дружина заявника чи її брат він не пам"ятає.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що є сусідкою заявника, дружина якого давно померла. Їй відомо, що її батьки та брат проживали окремо. Коли померли батьки, то брат жив у сестри. Сестра допомагала брату. Потім вони повмирали, це було давно. Їй відомо, що першим помер брат, а вже пізніше померла і дружина заявника. Так як події були давно, то вона не пам"ятає чи бачила вона брата у будинку його сестри .

Постановою приватного нотаріуса від 24 липня 2024 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на дві земельні ділянки (пай) розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах у землі, які перебувають у колективній власності КСП "Полісся" Коростенського району Житомирської області, так як не надано доказів того, що ОСОБА_6 на день смерті ОСОБА_4 проживали разом.

Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 24 липня 2024 року підтверджується, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась .

Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 24 липня 2024 року підтверджується, що після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилась .

Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 24 липня 2024 року підтверджується, що після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа не заводилась .

Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 24 липня 2024 року підтверджується, що після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , заведено спадкову справу , у спадковому реєстрі № 56406368.

Наданий заявником акт №88 від 17.07.2024, що складено комісією щодо встановлення факту проживання померлого ОСОБА_4 на момент смерті в житловому будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про те, що ОСОБА_4 на день смерті проживав в будинку своєї сестри ОСОБА_6 (нині померлої, згідно з свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 від 11.02.2014 року), яка здійснювала за ним догляд, суд оцінює критично, так як допитані в суді свідки пояснили , що події мали місце так давно, що вже і не пам"ятають хто із них помер раніше.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку про те, що для підтвердження факту прийняття спадщини особі, яка не подала таку заяву в нотаріальну контору, необхідно доводити саме обставини, що підтверджують факт спільного постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті.

Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зістаттею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

В той же час, у постанові від 28 квітня 2021 року, справа № 204/2707/19, Верховний Суд зазначив, що для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем, проживання має бути фактичним.

Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце фактичного проживання особи не залежить від місця її реєстрації.

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Разом з тим, заявником при зверненні до суду за захистом своїх прав належних, достовірних та допустимих письмових доказів на підтвердження своєї позиції, не надано.

Слід відмітити, що надання ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкодавцю ОСОБА_4 допомоги при житті не свідчить про її постійне проживання разом із ним. Більш того, надані суду докази не підтверджують заявлені вимоги про встановлення факту її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим . Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи подані до суду та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви заявника ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_6 , 1965 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , із спадкодавцем ОСОБА_4 , 1963 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки будь-яких доказів, які б свідчили, що ОСОБА_6 дійсно постійно проживала разом із ОСОБА_4 на момент смерті останнього суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявником не було доведено факту постійного проживання ОСОБА_6 із ОСОБА_4 на момент смерті останнього, а тому в задоволенні вимог заяви про встановлення факту постійного проживання необхідно відмовити за безпідставністю.

На підставі ст.ст. 1261, 1268-1270, 1296 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 293,315,319, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання ОСОБА_6 із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення, яке складено 20 грудня 2024 року.

Суддя Л. І. Лівочка