Дата документу 18.01.2024 Справа № 333/5395/22
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/5395/22Головуючий у 1-й інстанції Дмитрієва М.М.
Пр. № 22-ц/807/75/24Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Дашковської А.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» (надалі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 3-6), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання послуг «Monobank» від 30 травня 2018 року станом на 13.08.2022 року у розмірі у розмірі 69118,67 грн., яка складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 69118,67 грн., пені 00,00 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання - 00,00 грн., від сплати якої відповідач на користь Банку у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 2481,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Дмитрієву М.М. (а.с. 43).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 45) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року (а.с. 115-119) позов Банку у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () заборгованість за договором про надання послуг «Monobank» від 30 травня 2018 року станом на 13 серпня 2022 року у розмірі 24725,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку витрати на сплату судового збору в сумі 887,45 грн.

В іншій частині позовну заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі (фактично в частині відмови у задоволенні позовних вимог), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк, як позивач, у своїй апеляційній скарзі (а.с. 123-139) просив рішення суду першої інстанції скасувати та винести постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

В автоматизованому порядку 15.09.2023 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 144).

Ухвалою апеляційного суду від 15.09.2023 року (а.с. 145) справу витребувано у суду першої інстанції, остання надійшла 22.09.2023 року (а.с.147). У період з 23.09.2023 року по 24.09.2023 року мали місце вихідні дні. В автоматизованому порядку 25.09.2023 року суддею Дашковською А.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку з тривалою відпусткою останньої (а.с. 148-149).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною справою відкрито 27.09.2023 року (а.с. 150-151), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 152).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач подав апеляційному суду письмові пояснення на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі (а.с. 166-171).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та з урахуванням штату суддів апеляційного суду взагалі.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку.

Встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 вищезазначене рішення суду першої інстанції, у тому числі в частині задоволення позовних вимог Банку, в апеляційному порядку не оскаржується.

Банк оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі фактично лише в частині відмови у задоволенні його позовних вимог до відповідача.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку до відповідача.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення … частково і ухвалення у відповідній частині нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи Банку у стягненні з відповідача частини заборгованості за кредитом 44392,90 грн. (розрахунок: заявлено вимог Банком 69118,67 грн. задоволено вимог Банку судом першої інстанції 24725,77 грн.) керувався ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 260, 263, 265, 354 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 526, 527, 530, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України вважав цю суму процентами, не передбаченими кредитним договором та виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог Банку у цій частині.

Оскільки, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, що в анкеті-заяві від 30 травня 2018 року ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «Універсал Банк» дотримався вимог, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції вважав, що позивачем нараховано саме штрафні санкції (відсотки) за прострочення заборгованості у сумі 44392,90 грн., що підтверджується довідкою про рух коштів по картковому рахунку від 27.03.2023 року, а тому в частині стягнення заборгованості за відсотками позовну заяву слід залишити без задоволення.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції в частині, яка фактично є предметом апеляційного оскарження, погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом фактичного апеляційного оскарження, вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь Банку частини вищезазначеної заборгованості за кредитом 44392,90 грн. (розрахунок: заявлено вимог Банком 69118,67 грн. задоволено вимог Банку судом першої інстанції 24725,77 грн.) з вищезазначених підстав.

Оскільки, апеляційний суд вважає доведеним у цій справі з боку позивача Банку існування між сторонами у справі договірних зобов`язань та, відповідно, загальної суми заборгованості за наданим кредитним лімітом (кредитом), який змінювався, і яка вказана у розрахунку Банку заборгованості відповідача (а.с.8-14) та у позовній заяві (а.с.7 зворот).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що 30.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 30.05.2018 року (а.с.15,108).

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява (а.с.15, 108) разом з Умовами, Тарифами (а.с. 16-32), Таблицею обчислення вартості кредиту (а.с. 32 зворот) та Паспортом споживчого кредиту (а.с. 30-32) складають договір про надання банківських послуг (далі - договір). Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорту та РНОКПП в мобільний додаток (копія паспорта та довідки про РНОКПП відповідача ОСОБА_1 були завантажені в мобільний додаток таким чином - а.с. 33-35), а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом.

Платіжна картка передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується Банком при додаванні інформації з картки в мобільний зв`язок з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання картки і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної карти (п.п.2.4, 2.5 п. 2 розділу ІІ Умов).

Згідно із п. 1 Розділу 1 «Терміни і визначення» Умов, мобільний додаток сервіс Банку, що дозволяє надавати клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку.

В анкеті позичальник підтвердила, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п. 11).

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що умови та правила, тарифи були надіслані позичальнику в мобільному додатку, з якими він погодився, підписавши власноруч анкету-заяву.

Позичальник ОСОБА_1 саме факт підписання ним вищезазначеної анкети заяви у вищезазначений спосіб та отримання кредиту належними, допустимими доказами у цій справі не спростував (письмові пояснення відповідача а.с. 49-53), та, відповідно, він цим підтвердив у тому числі факт отримання ним через мобільний додаток всіх примірників вищезазначених документів, що складають договір, та у тому числі які містять інформацію про розмір відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій за порушення зобов`язань.

Крім того, ОСОБА_1 частково погашав кредит, у тому числі останній платіж 20.12.2021 (а.с. 14), що підтверджується у тому числі розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.8-14) та інформацією про рух коштів по картці від 27.03.2023 року (а.с.66-75), які у своїй сукупності є належними доказами у цій справі, що узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18, від 08 липня 2020 року у справі №464/4985/15-ц, від 02 липня 2020 року у справі №753/16745/15-ц, які є обов`язковими для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Відповідно до загальних Умов договору (а.с.87-106) кредит (кредитна лінія) - сума грошових коштів, наданих Банком клієнту на термін, обумовлений в договорі, на умовах платності і зворотності. До кредиту (кредитної лінії) відносяться в тому числі суми, списані за рахунок кредитного ліміту на погашення заборгованості із сплати відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів.

Кредитний ліміт (зобов`язання Банку з кредитування) - розмір грошових коштів, зобов`язання з надання яких клієнту бере на себе Банк з момент укладання договору. До кредитного ліміту відносяться в тому числі суми коштів, що можуть бути отримані клієнтом за рахунок кредитного ліміту з метою погашення заборгованості із сплати відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів.

Позичальнику Банком було надано кредитний ліміт Банком по картці, який в подальшому неодноразово змінювався. Вказане підтверджується інформацією про рух коштів по картці відповідача (а.с.66-75).

Згідно до п. 5.9. Розділу II Умов, на суму наданого Кредиту Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах (а.с.29-30). Також процентна ставка за кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується Банком у мобільному додатку.

Оскільки, відповідач від сплати заборгованості у добровільному порядку ухилився (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та відповідачем апеляційному суду не надані), в зв`язку з чим та відповідно до п.п.5.18, 5.19 п.5 Розділу II Умов кредит став у формі «на вимогу».

Суд першої інстанції мав виходити при ухваленні рішення в оскаржуваній частині у цій справі із презумпції правомірності правочину - вищезазначеного кредитного договору від 30.05.2018 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1 (ст. 204 ЦК України), за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідач ОСОБА_1 правомірність вищезазначеного договору сторін на вищевикладених умовах у цій справі у суді першої інстанції не спростував (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), будь-якого зустрічного позову у цій справі взагалі не подавав.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права набуті сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню в силу вимог ст. 629 ЦК України.

Нерозуміння природи договору, складність його умов, не звільняє сторони від обов`язку його виконання (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеним з боку Банку у цій справі існування між сторонами вищезазначених договірних зобов`язань та загальної суми боргу 69118,67 грн. (розрахунок: заборгованість за кредитом, стягнута судом першої інстанції рішенням в частині, яка в апеляційному порядку не оскаржується і не переглядається, у розмірі 24725,77 грн. + задоволені апеляційним судом вимоги апеляційної скарги Банку в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитом у розмірі 49711,73 грн.).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині відмови Банку у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати, ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову), стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30 травня 2018 року у розмірі 49711,73 грн.; у зв`язку із чим, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року змінити в частині загальних розмірів заборгованості та судового збору, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30 травня 2018 року у цій справі, вказавши останні у розмірі 69118,67 грн. заборгованості (розрахунок: задоволено вимог Банку судом першої інстанції 24725,77 грн. + задоволено вимог апеляційним судом 49711,73 грн.) та 5157, 67 грн. судового збору (розрахунок: ст. 141 ч.ч.1, 13 ЦПК України судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 2481,00 грн. (а.с. 41) + судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення в частині відмови на суму 49711,73 грн. складає в силу вимог ст. 6 ч. 4 ЗУ «Про судовий збір» (якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) 2676,60 грн.(розрахунок: платіжна інструкція про сплату Банком судового збору за апеляційну скаргу як за оскарження всього рішення 3721,50 грн. (а.с.142)* сума відмови Банку 49711,73 грн./заявлено вимог Банком 69118,67 грн.).

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку фактично не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що Банк не позбавлений права у подальшому вирішувати питання про повернення йому з бюджету зайво сплаченого судового збору за апеляційну скаргу у цій справі (розрахунок 3721,50 грн. 2676,60 грн.) в порядку ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» за результатами розгляду апеляційним судом відповідного клопотання Банку.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині відмови Банку у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати.

Ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» (ЄДРПОУ 21133352) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30 травня 2018 року у розмірі 49711,73 грн.

У зв`язку із чим, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року змінити в частині загальних розмірів заборгованості та судового збору, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30 травня 2018 року у цій справі, вказавши останні у розмірі 69118,67 грн. заборгованості та 5157,67 грн. судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 18.01.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Дашковська А.В.Подліянова Г.С.