АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року

м. Чернівці

справа № 727/11541/23

провадження 22-ц/822/153/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут»

відповідач ОСОБА_1

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2023 року, головуючий у першій інстанції Танасійчук Н.М.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» у жовтні 2023 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ.

Зазначало, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 серпня 2023 року скасовано судовий наказ Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» заборгованості за природний газ в сумі 9346 грн. 44 коп.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу до будинку АДРЕСА_1 .

Товариством з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» та ОСОБА_1 укладений договір постачання природного газу побутовим споживачам на невизначений строк шляхом заявочного приєднання до умов договору.

Посилалося на не здійснення ОСОБА_1 оплати за природний газ за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року в сумі 9346 грн. 44 коп.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 9346 грн. 44 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 грудня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» заборгованість за спожитий природній газ в сумі 9346 грн. 44 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 грудня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ в сумі 9346 грн. 44 коп. відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає про допущення судом першої інстанції помилки у визначенні заборгованості за період з травня 2021 року по квітень 2023 року, оскільки Товариство з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» посилається на виникнення заборгованості з листопада 2021 року по квітень 2022 року.

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, покази прибудинкового лічильника, за яким з листопада 2021 року по вересень 2022 року використано 460 куб.м газу, що дорівнює 3661 грн 60 коп., копії квитанцій про сплату за спожитий газ за період з квітня 2021 року по серпень 2022 року, акт про заміну лічильника від 25 листопада 2022 року, не проживання у будинку9 по АДРЕСА_1 з січня 2022 року по травень 2022 року.

Вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, розгляд позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» за наявності ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 серпня 2023 року про скасування судового наказу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» заборгованості за природний газ в сумі 9346 грн. 44 коп.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві Товариство з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами першою та другою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За положеннями частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зі змісту частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що ціна позову наявна виключно у позовах, де заявлені вимоги майнового характеру. У позовах немайнового характеру ціна позову не визначається.

Системний аналіз змісту зазначених процесуальних норм дає підстави для висновку про те, що приписи частини першої статті 369 ЦПК України щодо письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін можуть бути застосовані судами апеляційної інстанції лише у випадку розгляду апеляційних скарг на рішення суду, якщо наявні виключно вимоги майнового характеру і розмір ціни позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Якщо ж у справі наявні вимоги немайнового характеру, то розгляд такої справи у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року в справі № 753/17720/18, від 04 листопада 2020 року у справі № 642/1491/17, від 21 липня 2021 року у справі № 761/47244/19, 09 лютого 2022 року у справі № 61-8620св20.

Товариство з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» звернулося до ОСОБА_1 з вимогами майнового характеру.

Отже, зазначена справа в апеляційному порядку може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» заборгованість за спожитий природній газ в сумі 9346 грн. 44 коп.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу, ОСОБА_1 отримано послуги з постачання природного газу до об`єкта газопостачання будинку АДРЕСА_1 .

Разом з тим суд першої інстанції вважав доведеним не виконання ОСОБА_1 обов`язку з оплати послуг з постачання природного газу за період з травня 2021 року по квітень 2023 року в сумі 9346 грн 44 коп., яким не спростовано розрахунку вартості природного газу.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що 27 липня 2023 року Шевченківським районним судом м. Чернівці видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» заборгованості за природний газ в сумі 9346 грн. 44 коп., судового збору в сумі 268 грн. 40 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 серпня 2023 року скасовано судовий наказ Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за природний газ в сумі 9346 грн. 44 коп., судовий збір в розмірі 268,40 грн.

Згідно з інформації, наданої Адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно із довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» від 06 квітня 2023 року Акціонерне товариство «Чернівцігаз Збут», як оператор газорозподільної системи підтверджує, що споживач природного газу ОСОБА_1 підключений до газорозподільної системи та проводить споживання природного газу за адресою АДРЕСА_1 . Постачання природного газу зазначеному вище споживачу по 30 квітня 2022 року проводило Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут».

На підставі розрахунку заборгованості споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком №№ НОМЕР_1 будинок АДРЕСА_1 має місце заборгованість на 30 квітня 2023 року в сумі 9346грн. 44 коп.

Відповідно до виписки банківських платежів отримано Товариством з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» від споживача ОСОБА_1 30 грудня 2021 року грошові кошти в сумі 1278 грн 40 коп.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частина 3 статті 714 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Взаємовідносини між постачальниками та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/2782, Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за № 1382/27827.

Згідно з абзацом першим пункту 3 розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України статті «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

У частині другій статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

За змістом абзацу четвертого, п`ятого пункту 9 розділу Ш Правил постачання природного газу за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати оператору газорозподільних систем письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Якщо відбулась зміна власності на об`єкт постачання природного газу, приєднаний до газорозподільних систем оператора газорозподільних систем, новий власник повинен самостійно звернутися до постачальника з відповідною заявою-приєднання до договору постачання природного газу.

За змістом пунктів 26 розділу III Правил постачання природного газу побутовий споживач зобов`язаний укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи.

Пунктами 2, 3, 4, 5, 8 розділу III Правил постачання природного газу передбачено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно п.2.1. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498, за цим договором оператор газорозподільної системи зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором газорозподільної системи обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка оператора газорозподільних систем, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Абзацами 4, 5 пункту 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що в разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із газорозподільних систем та має подати до оператора газорозподільних систем письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до газорозподільних систем.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку оператора газорозподільних систем та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем).

Відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач природного газу - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 не заперечується постачання природного газу до будинку АДРЕСА_1 та споживання природного газу.

Відповідно до виписки банківських платежів Товариством з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» від споживача ОСОБА_1 отримано 30 грудня 2021 року грошові кошти в сумі 1278 грн 40 коп.

У матеріалах справи відсутні докази подання ОСОБА_1 до оператора газорозподільних систем письмової заяви про припинення розподілу природного газу на об`єкт будинок АДРЕСА_1 .

Отже протягом оспорюваного періоду з листопада 2021 року по квітень 2022 року ОСОБА_1 вчинено дії з сплати рахунку оператора газорозподільних систем та документально підтверджене споживання природного газу, що є фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу.

Не можна погодитися з посиланням ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на споживання за показниками лічильника з листопада 2021 року по вересень 2022 року 460 куб.м газу, що дорівнює 3661 грн 60 коп.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Пунктом 4.4. Типового договору встановлено, що об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.

Відповідно до пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Пунктами 4 та 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Згідно пунктів 5.1-5.3 Типового договору розподілу природного газу облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку оператора ГРМ.

У разі відсутності комерційного вузла обліку в оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку споживача. За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем.

Згідно з пунктом 2 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць.

Споживач, що є побутовим, який за умовами цього договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.

У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по споживачу за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується виходячи з групи споживання споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Після визначення загального об`єму розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії.

Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а в разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Отже, визначення обсягів спожитого побутовими споживачами природного газу є виключною компетенцією Оператора ГРМ.

Відповідно до п.7 розділу 6 глави 6 Кодексу газорозподільних систем оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу.

Положеннями розділу 3 пункту 21 Правил постачання природного газу визначено, що побутовий споживач має право на проведення звіряння розрахунків з підписанням відповідного акта.

З матеріалів справи вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 встановлений лічильник обліку газу.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази, що споживачем самостійно розраховувалась сума платежу за показниками лічильника обліку газу.

Дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» щодо здійснення обліку природного газу за об`єктом будинок АДРЕСА_1 не визнано протиправними.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» не отримує дані щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами безпосередньо від побутових споживачів, а отримує їх лише опосередковано, тобто через Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз». Тому за відсутності доказів щодо неправомірності нарахованих обсягів природного газу оператором газорозподільної системи, всі дані щодо обсягів споживання природного газу є правомірними.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі № 296/6536/17-ц (провадження № 61-10770св18).

Отже, зазначений розрахунок обґрунтований належним чином, ОСОБА_1 не спростований.

Крім того, акт про заміну лічильника від 25 листопада 2022 року не містить відомостей про покази лічильника станом на 01 травня 2022 року.

Доводи ОСОБА_1 щодо не проживання у будинку АДРЕСА_1 з січня 2022 року по травень 2022 року та не отримання послуг з газопостачання не заслуговують на увагу.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг;

Пунктом 11 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Крім того, відповідно до пунктом 3 розділу 4 глави 9 Кодексу газорозподільних систем споживач зобов`язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти оператора газорозподільної системи про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті.

У разі тимчасового не проживання зареєстрованих на об`єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має своєчасно, але пізніше ніж у місячний строк повідомити про це оператора газорозподільної системи та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати шість місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати оператору газорозподільної системи оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами.

Таким чином, встановлення факту тимчасового не проживання зареєстрованих на об`єкті споживача осіб законодавцем врегульовано в позасудовому порядку.

Саме на споживача ОСОБА_1 покладено обов`язок повідомляти Товариство з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» про всі зміни, в тому числі, тимчасового не проживання.

Натомість, у матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення Товариства з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» про тимчасове непроживання ОСОБА_1 , зареєстрованого будинку АДРЕСА_1 .

Таким чином обставини не проживання ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 не мають правового значення для вирішення спору.

Тому підстави для звільнення ОСОБА_1 від оплати послуг з січня 2022 року по травень 2022 року відсутні.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 552/1527/16-ц (провадження № 61-5416св 18).

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на неможливість розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» за наявності ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 серпня 2023 року про скасування судового наказу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2023 року є необґрунтованими.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 серпня 2023 року скасовано судовий наказ Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Чернівцігаз Збут» заборгованості за природний газ в сумі 9346 грн. 44 коп.

Таким чином, рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не ухвалено.

Розподіл судових витрат

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2023 року залишено без змін, відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

З огляду на наведене рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2023 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 20 березня 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О. О. Одинак