Рішення

Іменем України

Справа № 712/2670/24

Провадження № 2/712/1563/24

20 червня 2024 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Мельник А.П.

представника відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2024 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01.07.2021 р. в Особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, ОСОБА_2 було подано заявку на отримання кредиту № 101976545. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 101976545 від 01.07.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/.

Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 101976545 від 01.07.2021 р. з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення № 29400453 від 01.07.2021р. відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 8 000.00 грн

Кредитний Договір № 101976545 від 01.07.2021 р. було укладено строком на 14 днів. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 30.09.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 09Т, ТОВ «МІЛОАН» () було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 101976545 від 01.07.2021 р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 36 320,00 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 8 000,00 грн.; - заборгованість за відсотками становить 26 800,00 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1 520,00 грн.; - заборгованість за пенею становить 0,00 грн.

Просить суд стягнути із ОСОБА_2 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 101976545 від 01.07.2021 року у розмірі 36 320,00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

01 квітня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

16 квітня 2024 року представник відповідача скерував до суду клопотання про витребування від позивача для дослідження у судовому розгляді оригінали таких письмових доказів: платіжне доручення від 01.07.2021 № 29400453; договір відступлення прав вимоги від 30.09.2021 №09Т; реєстр прав вимоги (боржників) до Договору відступлення прав вимоги від 30.09.2021 №09Т. Витребувати у позивача для дослідження у судовому розгляді оригінали електронних доказів на носії їх створення (флеш-накопичувач, жорсткий диск тощо): Анкета-заява на кредит від 01.07.2021 № 101976545; Договір про споживчий кредит від 01.07.2021 № 101976545.

16 квітня 2024 року представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що жодним доказом, який надано позивачем разом із позовною заявою, не доказано: 1) укладення кредитного правочину від 01.07.2021 № 101976545 між відповідачем і ТОВ «Мілоан»; 2) надання (перерахування) ТОВ «Мілоан» відповідачу коштів у кредит за Кредитним договором від 01.07.2021 № 101976545; 3) відступлення права вимоги до відповідача ТОВ «Мілоан» на користь позивача за Договором відступлення прав вимоги від 30.09.2021 №09Т; 4) наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально. Порушення позивачем вимог щодо подання доказів та їх копій. В порушення вимог ЦПК України позивачем не зазначено в позові про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви. Таким чином, позивачем порушено принцип допустимості доказів, що встановлений ст.78 ЦПК України.

Позивач стверджує, що Кредитний договір було укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Так, згідно із ч.1 ст.10 цього Закону: «Електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).» Таким чином, укладення електронного кредитного договору можливе лише за правилами статей 640-646 ЦК України.

За твердженням позивача таку пропозицію зробила відповідач шляхом заповнення та подання Анкети-заяви від 01.07.2021 №101976545. Однак вказаний доказ не містить ознак його підписання відповідачем, в тому числі в електронній формі. Залишається незрозумілим, хто взагалі створив (склав) даний електронний доказ і з якою метою. В Анкеті-заяви від 01.07.2021 №101976545 вказано: «IP адреса з якої подано заяву: 109.227.107169» Але позивач не надає пояснень, кому належить вказана IP-адреса, або до якого пристрою вона прив`язана. Крім того, Анкета-заява від 01.07.2021 №101976545 містить розділи відомості про процес оформлення та розгляду заяви 101976545. Отже, цей доказ (документ) містить відомості, що були внесені кредитодавцем, а не позичальником. Однак вказаний документ не має ознак підписання ТОВ «Мілоан». Оскільки через процедуру підписання перевірити цілісність доказу Анкета-заява від 01.07.2021 №101976545 неможливо, то даний доказ є недопустимим та недостовірним. Крім того, створення такого доказу та внесення в нього змін цілком залежить від волі позивача.

Таким чином, у позові позивач не вказує, яким чином відповідачу була надана (надіслана) така пропозиція (оферта), і які істотні умови вона містила.

Позивач не надав із позовом жодного доказу, що відповідач здійснив вказані дії, зокрема: 1) зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Мілоан» (кредитодавця); 2) створив в такій системі особистий кабінет; 3) отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; 4) отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; 5) ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; 6) використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору. Зокрема, у позові позивач не підтверджує доказами, яким чином був надісланий позивачем та отриманий відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо

Одночасно, неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем. Адже, тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів.

Більше того, в наданих позивачем копіях відсутній сам одноразовий ідентифікатор, який нібито було «надіслано» відповідачу.

У доказі Платіжне доручення від 01.07.2021 №29400453 в полі «КРЕДИТ рах. №» вказано «516875*67». Однак це не номер банківського рахунку, на який перераховуються кошти, а номер банківської платіжної картки. Більше того, даний номер не є повним, оскільки символом «*» замінено 8 цифр, тобто це цифри в діапазоні від 00 000 000 до 99 999 999, тобто 100 млн цифр. Таким чином, за вказаним номером можуть одночасно існувати 100 млн банківських платіжних карток. Позивач не вказує, на чиє ім`я була емітована вказана картка, яким банком та який її строк дії. Єдиними письмовими доказами, що можуть доводити отримання грошових коштів та наявність заборгованості, є оригінали первинних фінансово-господарських документів.

Позивачем надано розрахунок заборгованості від 30.09.2021 за Договором про споживчий кредит від 01.07.2021 №101976545 за період з 01.07.2021 по 13.09.2021.

У позовній заяві позивач зазначає, що право вимоги за Договором про споживчий кредит від 01.07.2021 №101976545 було відступлено на користь ТОВ «Діджи Фінанс» за Договором відступлення прав вимоги від 30.09.2021 №09Т. На підтвердження факту, що права вимоги до відповідача були відступлені на користь позивача за Договором відступлення прав вимоги від 30.09.2021 №09Т, останній подав разом із позовом Витяг від 09.02.2024 б/н з Додатку до Договору відступлення прав вимоги від 30.09.2021 №09Т (електронна копія письмового доказу). Однак вказаний Витяг (як доказ) виготовлений самим позивачем. Позивачем не надано суду достовірні докази відступлення права вимоги до відповідача та дійсності такої вимоги.

17 квітня 2024 року представник позивача скерував до суду відповідь на відзив, який обґрунтовано тим, що 01.07.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, ОСОБА_2 було подано Заявку на отримання кредиту № 101976545. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 101976545 від 01.07.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Одноразовий ідентифікатор, як і лог підпису Кредитора (логи (лог-файли) - містять інформацію про роботу сервера і зберігають в собі певні дії користувача або програми), зафіксовано у Кредитному договорі, переданому первісним кредитором позивачу у pdf.форматі, проте є зашифрованим, у зв`язку із чим при стандартному завантаженні до електронного кабінету чи під час друку не відображається, у зв`язку із чим позивач надає скріншот першого листа Договору із одноразовим ідентифікатором R36217. Відповідно до п.5.6. ч.6 Правил кредитування, Електронна форма індивідуальної частини укладеного Кредитного договору надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника у форматі, що унеможливлює зміну її первинного змісту. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на 3 розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. Укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 101976545 від 01.07.2021 р. з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення № 29400453 від 01.07.2021р. відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 8 000.00 грн.

Умовами договору передбачено сума кредиту, нарахування відсотків та комісії. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право Кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Кредитор може розраховувати як на проценти по кредиту за весь час до його повернення, незалежно від закінчення строку дії договору, так і на застосування заходів цивільної відповідальності. Отже, позивачем доведено правомірність нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору та керуючись нормами чинного законодавства.

Доводи відповідача про те, що у Кредитному договорі відсутній електронний цифровий підпис відповідача, спростовуються наданою ТОВ «МІЛОАН» хронологією вчинення дій щодо укладення Кредитного договору у формі електронного правочину, інформацією з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІЛОАН» про надсилання відповідачем SMS на номер відповідача та інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину.

Надане позивачем платіжне доручення № 29400453 від 01.07.2021 р. містить усі необхідні для перерахування коштів реквізити сторін, дату здійснення операції, платіжну систему, чітке призначення платежу, у зв`язку із чим твердження представника відповідача є голослівними та надуманими, не передбаченим нормами чинного законодавства, а отже, документ, наданий позивачем до позовної заяви є достовірним, достатнім, належним та допустимим доказом перерахування кредитних коштів позивачем та отримання цих коштів відповідачем. Так як ТОВ «МІЛОАН» - це фінансова установа, а не банківська, яка не має права відкривати рахунки позичальнику, а лише перераховує кредитні кошти на наданий позичальником рахунок.

30.09.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 09Т, ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 101976545 від 01.07.2021 р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитного договору № 101976545 від 01.07.2021 р., позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі № 101976545 від 01.07.2021 р., направлено повідомлення про відступлення права вимоги вих. № -АВ від 27.09.2023 р. від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 101976545 від 01.07.2021 р. До позовної заяви було додано витяг з Додатку до Договору факторингу №09Т від 30.09.2021 р., так як реєстр боржників містить у собі інформацію, що становить таємницю фінансової послуги.

На виконання норми ЦПКУ позивач у позовній заяві зазначив, що усі наявні оригінали документів, які не можуть бути передані на дослідження суду в оригіналі, знаходяться у учасників справи та надані до суду у копіях. Отже, заперечення відповідача проти наявності інформації, передбаченої п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України є таким, що не відповідає дійсності.

Отже, позивач надав усі наявні у нього докази на час подання позовної заяви до суду у можливому для нього форматі, який передбачено нормами чинного законодавства, тому позивач, посилаючись на норму закону та виходячи із суті спірних правовідносин вважає, що відсутні обґрунтовані сумніви щодо відповідності копій оригіналам, а тому позивач вважає, що відсутня потреба у їх витребовуванні, так як відповідач не довів протилежне. До того ж, позивач вважає клопотання відповідача про витребування доказів передчасним, так як відповідач не звертався ні до ТОВ «МІЛОАН», ні до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» із жодними запитами щодо ознайомлення з оригіналами витребуваних доказів чи надання останніх до суду, у зв`язку із чим позивач у прохальній частині заявлятиме про відмову у задоволенні клопотання відповідача про витребування оригіналів доказів.

На підставі ст.279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задоволити, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Надав до суду додаткові пояснення, в яких вважав доведеними позовні вимоги доказами, доданими до позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Додатково пояснив, що відповідачка заперечує як факт укладення договору, так і факт отримання коштів. Оскільки у наданій позивачем копії платіжного документа відсутнє зазначення конкретної банківської установи, відповідачка не має можливості надати доказ про те, що вказана позивачем сума кредиту надійшла на її банківський рахунок. Також відповідачка заперечує, що їй належить телефоний номер, як зазначений у кредитному договорі щодо позичальника.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Згідно доводів позовної заяви, 01 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит № 101976545, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 8000,00 грн., строком на 14 днів. Дата повернення кредиту 15.07.2021. Орієнтовна вартість кредиту 12320 грн. Згідно п.3.3.2 відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені п.п.1.1-1.6 та п. 2.4 Договору

Також відповідно до пункту 6.1, 6.2 кредитного договору - Цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству.

Так, п. 2.2.2 кредитного договору передбачено, що нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Відповідно до п. 2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.

Відповідно до п. 3.2.6. кредитного договору позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.

30 вересня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу №09Т, відповідно до якого, ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Діджи Фінанс», а остання приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно Витягу з Додатку до Договору факторингу № 09Т із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 30.09.2021 сума заборгованості відповідача становить 36320 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 26800 грн. - заборгованість за відсотками, 1520 грн. заборгованість за комісією.

Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статей 610, 611ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 1 ст.1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтею 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 568/879/17, місцевим судом, на виконання вимог частини п`ятої статті 100 ЦПК України, обґрунтовано не було взято до уваги надані відповідачем паперові копії електронного доказу - знімків вмісту екрана монітора, у зв`язку із неподанням їх оригіналів та поставлення позивачем під сумнів відповідність таких копій оригіналу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Аналогічний правовий висновок наданий Верховним Судом у постанові від 15.08.2023р. у справі № 2993/21 принцип змагальності.

Отже, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №711/9146/16-ц (провадження № 61-20453св18) зазначив про таке: «Посилаючись у спростування доводів апеляційних скарги на те, що факт здійснення публікації відповідного змісту підтверджується роздруківкою із веб-сайту, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що згідно з положеннями глави 5 «Докази» розділу І «Загальні положення» ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, роздруківки Інтернет-сторінок (веб-сторінок), які є паперовим відображенням електронного документа, самі по собі не можуть бути доказом у справі. Такі роздруківки визнаються доказом у разі, якщо вони виготовлені, видані і засвідчені власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, тобто набувають статусу письмового доказу. Веб-сторінки є електронними документами, які фізично не можуть надаватися суду, однак вони можуть містити відомості про обставини, які мають значення для справи, тому суд може провести огляд і дослідження таких документів у місці їх знаходження (на відповідному Інтернет-ресурсі за вказаним стороною справи посиланням) з фіксацією таких процесуальних дій у протоколі».

Оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що між відповідачкою та третьою особою був укладений кредитний договір в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом заповнення та подання Анкети-заяви від 01.07.2021 №101976545.

В Анкеті-заяви від 01.07.2021 №101976545 вказано: «IP адреса з якої подано заяву: 109.227.107169», проте належність вказаної адреси відповідачці чи іншій особі не підтверджена документально.

В ході розгляду справи представник відповідача заперечив підписання відповідачкою кредитного договору та належність відповідачці вказаного у вказаному договорі телефонного номера позичальника, чим фактично поставив під обгрунтований сумнів відповідність поданих копій електронних доказів оригіналу (анкети-заяви на кредит від 01.07.2021р. № 101976545, договір про споживчий кредит від 01.07.2021р. № 101976545), проте позивач не вчинив дій для надання на дослідження суду оригіналів відповідних електронних доказів шляхом надання відповідного посилання для огляду на відповідному Інтернет-ресурсі, також з даного приводу зазначав у позовній заяві та відповіді на відзив на неможливість надання суду в оригіналах доданих до позову доказів.

Наданий представником позивача на підтвердження факту підписання відповідачкою кредитного договору з використанням одноразового ідентифікатора R36217 скриншот веб-сторінки у мережі Інтернет є паперовим відображенням електронного документа та не засвідчений власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, а тому не набув статусу письмового доказу.

Крім того, статтею 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Дані норми категоричні та не передбачають права суду змінити встановлений законом порядок подання доказів.

Враховуючи, що скриншот поданий позивачем шляхом розміщення у тексті додаткового пояснення від 09.05.2024р. після подання відповіді на відзив 17.04.2024р., тобто після спливу встановленого судом строку та позивачем не обґрунтовано неможливість подання вказаного доказу у встановлений законом строк з причин, що не залежали від його волі, на даному етапі згідно ст.83 ЦПК України відсутні правові підстави для визнання вказаного доказу належним та допустим. В іншому випадку прийняття доказів без дотримання встановленого цивільним процесуальним законом порядку подання доказів призведе до обмеження принципу змагальності та рівності сторін.

Також суд доходить висновку, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачкою третьою особою кредитних коштів в сумі 8000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30.01.2018 в справі № 161/16891/15-ц.

Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 в справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, не надав на підтвердження видачі кредитних коштів первинних документів про перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки та в ході розгляду справі при подачі відповіді на відзив із запереченням відповіджачкою факту отримання кредитних коштів не заявляв перед судом клопотання про витребування доказів із належним обґрунтуванням виникнення у нього труднощів у їх наданні у позасудовому порядку.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем у встановленому законом порядку обставин, на які він посилався як на обгрунтування позовних вимог, тому позовні вимоги ен підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі поданого до закінчення розгляду справи клопотання представника відповідача в порядку відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України питання про судові витрати відповідачки на правничу допомогу має вирішуватись в порядку ст.246 ЦПК України.

Керуючись ст. 6, 12, 137, 141, 261, 268, 279-282, 352-354 ЦПК України, ст. 15, 526, 611, 629, 1049, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 101976545 від 01 липня 2012 року в сумі 36 320,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2024 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, 04112 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (м.Київ, вул.Баггоутівська, буд.17-21, 04107 )