печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г. О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до Печерського районного суду м. Києва із вказаним позовом, у якому просять позбавити батьківський прав ОСОБА_4 , громадянина Російської Федерації, відносно ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали позовної заяви та додатки, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про прийняття позову, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, дотримання позивачем вимог, передбачених відповідним процесуальним законодавством України, а також юрисдикційну підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Стаття 28 ЦПК України не передбачає альтернативної підсудності для позову про позбавлення батьківських прав, тому територіальна юрисдикція позову про позбавлення батьківських прав визначена імперативно тільки за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Для випадків, коли невідоме зареєстроване місце проживання відповідача, то для цього закон встановлює певні правила (ч. 9, ч. 10 ст. 28, ст. 29 ЦПК України). Інших випадків зміни територіальної підсудності, тобто інших підстав для недотримання та відступу від загального правила, встановленого статтею 27 ЦПК України - процесуальний закон не передбачає.

Таким чином, відсутні підстави для визначення підсудності позову про позбавлення батьківських прав цьому суду (за місцем фактичного знаходження позивача).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається у попередньому засіданні відповідно до статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», відповідно до якої суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи-відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач-фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа-відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору. При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право») .

Згідно із статті 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей, крім випадків, передбачених статтями 67, 67-1, 61-4 цього Закону, визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Так, як вбачається із змісту позову відповідач ОСОБА_4 є громадянином Російської Федерації, проживає за адресою: м. Нижнеудинськ, Іркутська область, Росія, місця проживання чи перебування в Україні не має та ніколи не мав, не має та ніколи не мав на території України нерухомого майна, а на момент подачі позову знаходиться на території Російської Федерації.

Позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є громадянами Російської Федерації, які мають постійне місце проживання в Україні.

При цьому, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відносно яких подано позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , народились в Російські Федерації, що підтверджується долученими до позову копіями свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 28.03.2019 року (повторно), серії НОМЕР_2 від 30.05.2019 року (повторно).

Отже, з врахуванням ст. ст. 16, 65 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 народились в Російській Федерації, є громадянами Російської Федерації, то їхнім особистим законом є право Російської Федерації.

Таким чином, із аналізу позовної заяви вбачається, що правовідносини батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 нерозривно пов`язані саме з правом іноземної держави, де має місце проживання відповідач та де народились його діти.

Таким чином, враховуючи суб`єктний склад сторін спору та характер спірних правовідносин, спір не належить до юрисдикції судів України.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України.

Частиною 1 ст. 186 ЦПК України визначено підстави відмови у відкритті провадження у справі. Вказаний перелік є вичерпний.

Статтею 185 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для повернення позовної заяви.

Таким чином, оскільки позовна заява не підлягає розгляду в порядку судочинства України, а ЦПК України не передбачено відмову у відкритті провадження у справі чи повернення позову із вказаних підстав, виходячи із загальних принципів права, суд приходить до висновку, про відмову у прийнятті вказаної позовної заяви.

Суд також роз`яснює позивачам, що з даними вимогами він має право звернутися до суду за місцем проживання відповідача.

В даному випадку справа має розглядатися відповідним судом іноземної держави, а отже, не підлягає розгляду відповідно до цивільного законодавства України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. ст. 1, 16, 65, 66, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. ст. 4, 185, 186, 260, 353-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Суддя Г.О.Матійчук