Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2024 Справа №607/18511/23 Провадження №2/607/434/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тернопільська районна державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тернопільська районна державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що ОСОБА_2 , є дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матері ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на момент смерті, на праві особистої власності, належав цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

18 жовтня 2018 року за реєстровим № 33 ОСОБА_3 , на випадок смерті зроблено заповітне розпорядження на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та все те, що ще буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті в рівних частках.

У Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 14/2023, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою дочки померлої - ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом № 35 від 18 січня 2023 року. Спадкоємцем, що прийняв спадщину є дочка померлої - ОСОБА_1 .

Син померлої - ОСОБА_4 подав заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом в користь іншого спадкоємця ОСОБА_1 № 36 від 18 січня 2023 року.

Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області № 8 від 17 січня 2023 року.

У відповідності до Інформаційної довідки № 49, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 23 січня 2023 року, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в бюро не проведена.

20 січня 2023 року на замовлення ОСОБА_1 . Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлений технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Згідно даних технічного паспорта домоволодіння складається із: житловий будинок, літ. «А», загальною площею 47,1 кв.м., житлова площа - 38,6 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 1961; сходи, літ. «а1», площа основи (забудови) 5,7 кв.м, рік спорудження/реконструкції - 1991; хлів, літ. «Б», площа основи (забудови) - 43,6 кв.м., рік спорудження/реконструкції 1970; вбиральня, літ. «В», площа основи (забудови) - 2,0 кв. м., рік спорудження/реконструкції 1990; погріб, літ. «Г», площа основи (забудови) - 12,0 кв.м., рік спорудження/реконструкції 1990; огорожа «3», площа основи (забудови) - 38,2 кв.м., рік спорудження/реконструкції 2020; огорожа «4», площа основи (забудови) - 19,0 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 1990; хвіртка «5», площа основи (забудови) - 1,2 кв.м, рік спорудження/реконструкції - 2018; ворота «6», площа основи (забудови) - 6,4 кв. м., рік спорудження/реконструкції - 2018; свердловина «7», висота - 20 м/п, рік спорудження/реконструкції - 2015; вимощення «І», площа основи (забудови) - 16,0 кв. м., рік спорудження/реконструкції - 2015.

Згідно із довідкою (виписка з по господарської книги) від 24 серпня 2023 року за № 123, станом на 15 квітня 1991 року, особовий рахунок (номер об`єкту ПГО) № НОМЕР_1 в погосподарській книзі с. Чернелів-Руський Тернопільського району, відкритий на гр. ОСОБА_3 (голова двору) за адресою: АДРЕСА_1 , двір робітника. За вказаною адресою станом на 15 квітня 1991 року проживали: ОСОБА_3 , 1945 р.н. (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ); ОСОБА_4 , 1974 р.н. - син; ОСОБА_1 , 1982 р.н. дочка.

13 вересня 2023 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В. Ю. винесено постанову № 1874/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ув`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на вказане майно за спадкодавцем.

Відтак, ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 та прийняла спадщину по спільному проживанню зі спадкодавцем, однак позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, як і підтвердити своє право власності на успадковане нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/18511/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 25 жовтня 2023 року, витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 14/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання протокольної ухвали суду від 25 жовтня 2023 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори на адресу суду 09 листопада 2023 року надійшла копія спадкової справи № 14/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 грудня 2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання адвоката Кметика В. Я. про збільшення позовних вимог від 15 грудня 2023 року. В обґрунтування клопотання про збільшення позовних вимог представник позивачки зазначив, що відповідно до заявлених попередньо позовних вимог, позивачка просила:

визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами що складається із: житлового будинку, літ. «А», загальною площею 47,1 кв.м., житлова площа - 38,6 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 1961; сходи, літ. «al», площа основи (забудови) 5,7 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 1991; хлів, літ. «Б», площа основи (забудови) - 43,6 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 1970; вбиральня, літ. «В», площа основи (забудови) - 2,0 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 1990; погріб, літ. «Г», площа основи (забудови) - 12,0 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 1990; огорожа «З», площа основи (забудови) - 38,2 кв.м., рік спорудження/реконструкції -2020; огорожа «4», площа основи (забудови) - 19,0 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 1990; хвіртка «5», площа основи (забудови) - 1,2 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 2018; ворота «б», площа основи (забудови) - 6,4 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 2018; свердловина «7», висота - 20 м/п, рік спорудження/реконструкції - 2015; вимощення «І», площа основи (забудови) - 16,0 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 2015, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, згідно довідки виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 24 серпня 2023 року за № 123 (виписка з погосподарської книги), станом на 15 квітня 1991 року, особовий рахунок (номер об`єкту ПГО) № НОМЕР_1 в погосподарській книзі с. Чернелів-Руський Тернопільського району, житловий будинок з побудовами і спорудами в АДРЕСА_1 рахується як двір робітника, який складався з трьох членів, головою якого була ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та інші члени: ОСОБА_4 (син, відмовився від спадщини на користь ОСОБА_1 ) та ОСОБА_1 (дочка).

Згідно Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 29 грудня 1989 року, виданого виконкомом Тернопільської районної Ради народних депутатів, житловий будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, що складається з 3-х членів, головою якого є ОСОБА_3 .

Відтак, наявні розбіжності у документах щодо належності вказаного вище домоволодіння до певної суспільної групи господарства.

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та єдиним спадкоємцем після її смерті, оскільки син спадкодавця - ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на її користь.

Згідно з відомостями з погосподарської книги с. Чернелів-Руський Тернопільського району за особовим рахунок (номер об`єкту ПГО) № НОМЕР_1 , житловий будинок з побудовами і спорудами в АДРЕСА_1 рахується як двір робітника, головою якого була померла ОСОБА_3 .

Більше того, відомості, що містяться у трудовій книжці померлої ОСОБА_3 підтверджують, що померла з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 08 квітня 1999 року працювала робітником у Велико-Бірківському консервному заводі.

Водночас, у Свідоцтві від 29 грудня 1989 року на право особистої власності на жилий будинок який розташований в АДРЕСА_1 , зазначено, що він належить колгоспному двору, що складається з 3 членів, головою якого є ОСОБА_3 Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 280 від 29 грудня 1989 року «Про оформлення права власності на жилі будинки».

Вказані розбіжності були встановлені нотаріусом під час оформлення позивачкою її спадкових прав після смерті матері.

Також представник позивачки зазначає, що право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежить від державної реєстрації цього права.

Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але такий документ не породжує виникнення у власника відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Таким чином, для скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно має бути визнано недійсним та скасовано рішення органу на підставі якого було видано вказане свідоцтво.

З врахуванням вищенаведеного, з огляду на вказані розбіжності, сторона позивача вважає за необхідне просити: визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 280 від 29 грудня 1989 року «Про оформлення права власності на жилі будинки» в частині встановлення факту належності і визнання права власності на жилий будинок за ОСОБА_3 ; скасувати свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 29 грудня 1989 року, видане виконкомом Тернопільської районної Ради народних депутатів 29 грудня 1989 року та зареєстроване в Тернопільському бюро технічної інвентаризації із записом у реєстрову книгу № 3, стор. № 217, за реєстровим № 207 29 грудня 1989 року, яким посвідчено, що цілий жилий будинок з приналежними до нього надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, що складається з 3 членів, головою якого є ОСОБА_3

Адвокат Кметик В. Я, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , вважає обґрунтованими вимоги щодо збільшення позовних вимог у даній справі в наступній редакції: визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 280 від 29 грудня 1989 року «Про оформлення права власності на жилі будинки» в частині встановлення факту належності і визнання права власності на жилий будинок за ОСОБА_3 ; скасувати свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 29 грудня 1989 року, видане виконкомом Тернопільської районної Ради народних депутатів 29 грудня 1989 року, зареєстроване в Тернопільському бюро технічної інвентаризації із записом у реєстрову книгу № 3, стор. № 217, за реєстровим № 207 29 грудня 1989 року, яким посвідчено, що цілий жилий будинок з приналежними до нього надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, що складається з 3 членів, головою якого є ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29 грудня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кметика В. Я. про доручення доказів від 29 грудня 2023 року, а саме квитанції про сплату судового збору.

У судовому засіданні, яке відбулося 17 січня 2024 року суд протокольною ухвалою без видалення до нарадчої кімнати закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

Представник позивачки, адвокат Кметик В. Я. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги та заяву про збільшення позовних вимог підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи без участі сторони відповідача, при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду.

Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з листом про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 30 вересня 2022 року Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років.

У трудовій книжці ОСОБА_3 , копія якої долучена до матеріалів справи, зроблено запис, що померла з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 08 квітня 1999 року працювала робітником на Велико-Бірківському консервному заводі.

Водночас, 29 грудня 1989 року було видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 , який дійсно належить колгоспному двору, що складається з 3 членів, головою якого є ОСОБА_3 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 280 «Про оформлення права власності на жилі будинки» від 29 грудня 1989 року. Зазначений в цьому документі житловий будинок зареєстровано 29 грудня 1989 року в Тернопільському бюро технічної інвентаризації та записаний в реєстрову книгу № 3, стор. № 217, за реєстром № 207, про що на документі про право особистої власності вчинено реєстровий напис.

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 03 липня 1982 року Чернелево-Руською сільською Радою Тернопільського району.

Як слідує із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 12 жовтня 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 04.

За змістом інформаційної довідки № 49, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 23 січня 2023 року, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в бюро не проведена.

Відповідно до інформаційної довідки про стан нерухомого майна № 50, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 23 січня 2023 року, по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 .

За даними будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1 , у житлі за цією адресою була зареєстрована померла ОСОБА_3 , а також позивачка ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_4 .

Згідно із довідкою від 24 серпня 2023 року за № 123 (виписка з погосподарської книги), яка видана адміністратором ЦНАП Байковецької сільської ради, станом на 15 квітня 1991 року, особовий рахунок (номер об`єкту в ПГО) № НОМЕР_1 в погосподарській книзі с. Чернелів-Руський Тернопільського району, відкритий на гр. ОСОБА_3 (голова двору) за адресою: АДРЕСА_1 , двір робітника. За вказаною адресою станом на 15 квітня 1991 року проживали: ОСОБА_3 , 1945 р.н. (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ); ОСОБА_4 , 1974 р.н. - син; ОСОБА_1 , 1982 р.н. - дочка.

За змістом Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71193373 від 18 січня 2023 року, після смерті ОСОБА_3 30 вересня 2022 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 70156547, номер у нотаріуса: 14/2023.

20 січня 2023 року на замовлення ОСОБА_1 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлений технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Згідно даних технічного паспорта домоволодіння складається із: житловий будинок, літ. «А», загальною площею 47,1 кв.м., житлова площа - 38,6 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 1961; сходи, літ. «а1», площа основи (забудови) 5,7 кв.м, рік спорудження/реконструкції - 1991; хлів, літ. «Б», площа основи (забудови) - 43,6 кв.м., рік спорудження/реконструкції 1970; вбиральня, літ. «В», площа основи (забудови) - 2,0 кв. м., рік спорудження/реконструкції 1990; погріб, літ. «Г», площа основи (забудови) - 12,0 кв.м., рік спорудження/реконструкції 1990; огорожа «3», площа основи (забудови) - 38,2 кв.м., рік спорудження/реконструкції 2020; огорожа «4», площа основи (забудови) - 19,0 кв.м., рік спорудження/реконструкції - 1990; хвіртка «5», площа основи (забудови) - 1,2 кв.м, рік спорудження/реконструкції - 2018; ворота «6», площа основи (забудови) - 6,4 кв. м., рік спорудження/реконструкції - 2018; свердловина «7», висота - 20 м/п, рік спорудження/реконструкції - 2015; вимощення «І», площа основи (забудови) - 16,0 кв. м., рік спорудження/реконструкції - 2015.

Зі змісту матеріалів спадкової справи № 14/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18 жовтня 2018 року за реєстровим № 33 ОСОБА_3 , на випадок смерті зроблено заповітне розпорядження на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та все те, що ще буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті в рівних частках.

18 січня 2023 року ОСОБА_1 подала до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою № 1874/0231 від 13 вересня 2023 року державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори В. Осадчук відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі змісту цієї постанови вбачається, що у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 14/2023, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою дочки померлої ОСОБА_1 . Син померлої ОСОБА_4 подав заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом в користь іншого спадкоємця ОСОБА_1 за № 36 від 18 січня 2023 року. Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. При вивченні нотаріусом документів було виявлено відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , а також встановлено розбіжності в інформації від органу місцевого самоврядування, який повідомив, що будинковолодіння за вищевказаною адресою рахується як двір робітника, однак згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок належить колгоспному двору, що складається з 3-х членів, що і стало причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на це нерухоме майно.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та єдиною спадкоємицею за заповітом після її смерті, оскільки син спадкодавця, брат позивачки ОСОБА_4 , відмовився від прийняття спадщини за заповітом після смерті матері в користь позивачки.

Згідно з інформацією в довідці від 24 серпня 2023 року за № 123 (виписка з погосподарської книги), станом на 15 квітня 1991 року, особовий рахунок (номер об`єкту в ПГО) № НОМЕР_1 в погосподарській книзі с. Чернелів-Руський Тернопільського району, відкритий на гр. ОСОБА_3 (голова двору) за адресою: АДРЕСА_1 , двір робітника. Померла ОСОБА_3 , згідно даних її трудової книжки, з 28 грудня 1959 року по 08 квітня 1999 року працювала робітником на Велико-Бірківському консервному заводі.

Водночас, у свідоцтві від 29 грудня 1989 року на право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 , зазначено, що він належить колгоспному двору, що складається з 3 членів, головою якого є спадкодавець ОСОБА_3 Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 280 «Про оформлення права власності на жилі будинки» від 29 грудня 1989 року.

Вказані розбіжності були встановлені нотаріусом під час оформлення позивачкою своїх спадкових прав після смерті матері, а тому вона звернувся до суду з позовом про визнання недійсним, скасування свідоцтва та рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого був виданий правовстановлюючий документ, визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до частини 1 статі 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а згідно із пунктом 4 частини 2 статті 16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За змістом статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відтак, ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не може бути позбавлена права власності на спадкове майно через неточності, допущені органом місцевого самоврядування при прийнятті спірного рішення та видачі на його підставі правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежить від державної реєстрації цього права, а пов`язане з процедурою оформлення цих прав, яка існувала на час спорудження успадкованого позивачкою житла.

Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного.

Пунктами 13, 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття померлою ОСОБА_3 у власність будинковолодіння за вищевказаною адресою, передбачено процедуру отримання свідоцтва на право власності. Зокрема, після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою. У разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.

Отож, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але такий документ не породжує виникнення у власника цього права, а тільки фіксує факт його наявності.

Таким чином, для скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно має бути визнано недійсним та скасовано рішення органу на підставі якого було видано вказане свідоцтво.

Вказане кореспондується зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 27 червня 2018 року у справі № 925/797/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 904/750/19, від 06 травня 2020 у справі № 120/4617/18-а, від 27 травня 2020 року у справі № 442/2771/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 278/657/18.

Отож, з врахуванням того, що успадковане позивачкою майно є робітничим двором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити: визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 280 «Про оформлення права власності на жилі будинки» від 29 грудня 1989 року в частині встановлення факту належності і визнання права власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , як на майно колгоспного двору; скасувати свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 , який дійсно належить колгоспному двору, що складається з 3 членів, головою якого є ОСОБА_3 , яке зареєстровано 29 грудня 1989 року в Тернопільському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 3, стор. № 217, за реєстром № 207, про що на документі про право особистої власності вчинено реєстровий напис.

Щодо решти позовних вимог, то суд звертає увагу, що питання набуття права власності на житлові будинки регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року, який втратив чинність 22 лютого 1988 року на підставі Указу Президії Верховної ради СРСР "Про визнання такими, що втратили чинність, Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних жилих будинків" і статті 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про внесення змін до деяких законодавчих актів СРСР у питаннях охорони природи і раціонального використання природних ресурсів") і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти, як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений Інструкцією, затвердженою Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі, належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі, й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відтак, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, загальною площею 47,1 кв.м., житловою - 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 206, 258268, 273, 352355ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 280 «Про оформлення права власності на жилі будинки» від 29 грудня 1989 року в частині встановлення факту належності і визнання права власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , як на майно колгоспного двору.

Скасувати свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 , який дійсно належить колгоспному двору, що складається з 3 членів, головою якого є ОСОБА_3 , яке зареєстровано 29 грудня 1989 року в Тернопільському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 3, стор. № 217, за реєстром № 207, про що на документі про право особистої власності вчинено реєстровий напис.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, загальною площею 47,1 кв.м., житловою - 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, , адреса місцезнаходження: вул. С. Стрільців, буд. 43, с. Байківці Тернопільського рну Тернопільської обл., 47711.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тернопільська районна державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 27, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.