Справа № 946/9107/23
Провадження № 2/946/1411/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 , включно за адресою: АДРЕСА_1 . А також, просив визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 2,36 га, розташовану на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0254.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округ Одеської області Крижановською С.М. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини і заява не була подана.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив що родину позивача та спадкодавця знає добре. Позивач ОСОБА_2 та спадкодавець ОСОБА_4 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. Приблизно з 2017 2018 року позивач постійно проживав з батьком ОСОБА_4 та доглядав за ним. Підтвердив факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 , включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що родину позивача знає з дитинства ОСОБА_2 постійно проживав з батьком ОСОБА_4 . Підтвердив факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 , включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належало наступне майно:

- житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з якого частина належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстр № 3991 від 19.12.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за № 1-102 від 15.01.1991 р., а частина якого належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом реєстр № 3993 від 19.12.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-102 від 15.01.1991 року;

- земельна ділянка площею 2,36 га, розташована на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0254.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21.02.2023 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до заповіту від 02.12.2005 року, посвідченого секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 269, ОСОБА_4 все своє майно де б воно не було та в чому б воно не знаходилося та взагалі все те, на що за законом на день смерті він матиме право заповів ОСОБА_2 .

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

До осіб, які відповідно до вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 відноситься його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатна.

Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Так, ОСОБА_3 будучи спадкоємицею обов`язкової частку спадкування після смерті ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщин на користь позивача ОСОБА_2 .

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 , включно за адресою: АДРЕСА_1 підтверджений поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 допитаними в судовому засіданні.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 08.04.1999 року, РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 10.06.2002 року, РНОКПП НОМЕР_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 , включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 2,36 га, розташовану на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0254.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 червня 2024 року.

Суддя: О.О.Бурнусус