Номер провадження: 22-ц/813/3161/24
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 червня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним вище позовом, у якому, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., який зареєстровано в реєстрі за №3797, про стягнення з неї заборгованості, що виникла за Кредитним договором №0 від 13 жовтня 2008 року.

Позов обґрунтовано тим, що 13 жовтня 2008 року між АКБ «УкрСиббанк» та позивачкою ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 13713 доларів США та взяла на себе зобов`язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 13 жовтня 2015 року зі сплатою 14.50% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_1 передала у заставу автомобіль: Тип ТЗ: легковий комбі, марка: Citroen; модель СІ; рік випуску 2008, який належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

20 квітня 2012 року між АКБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, на підставі якого до останнього перейшло право вимоги, що виникло з вказаних вище Договорів.

24 вересня 2015 року заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області у справі №467/1301/15-ц позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 13 жовтня 2008 року, яка станом на 18.02.2015 року становить: 615211 грн. 03 коп., яка складається із: - 244 441,54 грн. заборгованості по основній сумі; - 102698,56 грн. заборгованості за нарахування відсотків на дату відступлення права вимоги; - 204093,82 грн. нараховані відсотки на дату подачі позову; - 240 грн. заборгованість за комісією на дату відступлення права вимоги; - 63737,11 грн. пені за несвоєчасно виконані зобов`язання, звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль: Тип ТЗ: легковий комбі, марка: Citroen; модель СІ; рік випуску 2008; державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . вартість якого згідно договору застави становила 79860 грн., який належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Кредекс Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отримати дублікат), а також наданням ТОВ «Кредекс Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» за №01/08-2018 від 01 серпня 2018 року «Про перейменування ТОВ «Кредекс Фінанс» на ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Кредекс Фінанс» змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал».

15 липня 2020 року ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа № 467/1301/15-ц та поновлення попущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №3797, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 0 від 13 жовтня 2008 року у розмірі 129 128, 22 грн, яка складається з 3% річних за період 24 травня 2017 року по 04 травня 2020 року - 31 487, 17 грн, пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за період з 24 травня 2019 року по 04 травня 2020 року - 94 641, 05 грн, суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

З виконання якого 30 вересня 2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.

На день вчинення відповідного виконавчого напису, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів визначено постановою КМУ № 662, яку визнано незаконною та нечинною у частині можливості надання нотаріусу для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин лише "оригіналу кредитного договору", а не "оригінал нотаріально посвідченої угоди", тож кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Також, позивачка зауважує, що оскільки ще 16 липня 2015 року відповідач вже звертався до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави, то право вимоги відповідач використав у 2015 році.

Отже позивачка вважає, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису, передбачених законом.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий напис №3797 від 22 вересня 2020 року, який вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання щодо судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, так розрахунок розміру заборгованості зроблено відповідачем одноособово, без повідомлення позивача про наявність вказаної заборгованості.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку суду про задоволення позову з підстав наведених в оскаржуваному рішенні, просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Так, судом першої інстанції було залишено поза увагою, що у цій справі вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису відбулось за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік) є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

25 травня 2024 року адвокат Іскренко О.С., який діє від імені позивачки ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду із заявою, у якій просив розглядати апеляційну скарги без участі позивачки та її представника, заперечував проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Вердикт Капітал».

Скаржник у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не у повній мірі відповідає вказаним вимогам.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок).

Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України "Про нотаріат" та главі 16 розділу II Порядку.

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19) зазначено, що "вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172".

У постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису".

У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №204/4071/14 (провадження №61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі №547/210/20 (провадження №61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив із того, що приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру заборгованості зроблено відповідачем одноособово, без повідомлення позивача про наявність вказаної заборгованості.

Щодо таких висновків суду, колегія суддів зауважує про таке.

Так, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14.

Отже вимоги законодавства, чинного на день звернення ТОВ «Вердикт Капітал» до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, не містили обов`язку подання для одержання виконавчого напису нотаріусу доказів щодо повідомлення боржника про наявність відповідної заборгованості.

Водночас, колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» безспірною, зважаючи на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2008 року між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 був наданий кредит в сумі 13713 доларів США, із зобов`язанням повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 13 жовтня 2015 року зі сплатою 14.50% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_1 передала у заставу автомобіль: Тип ТЗ: легковий комбі, марка: Citroen; модель СІ; рік випуску 2008, який належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.19-20).

Заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково.

22 вересня 2020 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис №3797, яким запропоновано стягнути на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за Кредитним Договором №0 від 13 жовтня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між АК ІБ «УКРСИББАНК» (правонаступник ПАТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 .

Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «УКРСИББАНК» за вказаним кредитним договором є ТОВ «Кредекс Фінанс» на підставі Договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року, Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» за №01/08-2018 від 01 серпня 2018 року "Про перейменування ТОВ «Кредекс Фінанс» на ТОВ «Вердикт Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» () змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (), в зв`язку з чим ТОВ «Вердикт Капітал» виступає правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Кредекс Фінанс» .

Стягнення заборгованості здійснюється за період з 24 травня 2017 року по 04 травня 2020 року. Сума заборгованості складається з: суми заборгованості 3 % (відсотки) річних за період 24 травня 2017 року по 04 травня 2020 року - 31 487, 17 грн; пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за період з 24 травня 2019 року по 04 травня 2020 року - 97 641, 05 грн, суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості становите 129 128, 12 грн та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 18).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами " (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21).

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису)? "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання".

За встановлених у справі обставин, укладений між банком та позивачкою кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов його вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 (провадження №61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження №61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21), від 06 жовтня 2021 року у справі №361/4793/20 (провадження №61-5910св21).

Інші доводи апеляційної скарги правильного висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не спростовують.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

Відповідно до пп.1-3 ч.1, ч.ч.2, 4 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду потрібно змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 червня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 03 червня 2024 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова