ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

08 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3847/23

Провадження № 22-ц/4820/738/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2024 року у справі за позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за надані послуги в розмірі 5264,95 грн.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» 5264,95 грн заборгованості за надані послуги та судовий збір в сумі по 1342 грн з кожного.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу в позові.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Установлено, що на розгляді Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду перебуває справа № 161/8822/19 за позовом ТОВ «АНСУ», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Брайт-К» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норм права (2, 13, 367 ЦПК України), викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 243/8943/15-ц (провадження № 61-12416св19) та від 13 грудня 2023 року у справі № 389/440/16-ц (провадження № 61-1181св23).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 243/8943/15-ц (провадження № 61-12416св19) зроблено висновок, що переглядаючи справу в апеляційному порядку за апеляційними скаргами відповідачів, та скасовуючи рішення суду першої інстанцій лише в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів, апеляційний суд вказав, що поручитель ПП «Колегія» рішення суду першої інстанції не оскаржував, а тому суд не розглядав питання про припинення його поруки. Відповідно до положень статті 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність, визначення якого наведено у частині першій статті 13 цього Кодексу, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положення цього принципу мають вираження і у частині першій статті 367 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Поручитель ПП «Колегія» не подавав апеляційну скаргу, позичальник не надав суду доказів на підтвердження повноважень представляти інтереси ПП «Колегія» в апеляційному суді, а тому суд, діючи у межах визначених частиною першою статті 367 ЦПК України, не мав визначених процесуальним законом підстав переглядати рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ПП «Колегія».

Водночас суд апеляційної інстанції прийняв доводи скарг позичальника та одного з поручителів щодо неправильності вирішення справи в частині стягнення сум стосовно поручителя. Також зазначив, що інший поручитель ПП «Колегія» не подало апеляційну скаргу, отже суд апеляційної інстанції не робить правових висновків в частині вирішення вимог до цього відповідача. У касаційному порядку судові рішення переглядалися і суд касаційної інстанції звернув увагу на відсутність повноважень діяти в інтересах ПП «Колегія».

Подібний висновок зроблений і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 389/440/16-ц (провадження № 61-1181св23), в якій зазначено, що переглядаючи справу за апеляційною скаргою позичальника, суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції і щодо прав та обов`язків іншого відповідача - поручителя, який рішення суду першої інстанції не оскаржував. Отже, суд апеляційної інстанції, постановляючи нове рішення і задовольняючи зустрічний позов поручителя про припинення поруки та відмовляючи банку у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, пред`явленого, зокрема до поручителя, вийшов за межі апеляційної скарги позичальника, не маючи для цього правових підстав, чим порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства і змагальності процесу (статті 12, 13, 367 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження №61-19582св20) зроблено висновок, що відповідач, який є основним позичальником по кредитним зобов`язанням, оскаржував в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції про стягнення кредитної заборгованості в цілому. Обставини, на які він посилався та яким надано належну оцінку апеляційним судом, впливають на визначення загального розміру заборгованості за кредитним договором. Істотним під час вирішення цього спору було питання, чи була чинною порука відповідачів станом на момент звернення банку до суду з позовом до них. Відповідач, як позичальник за кредитним договором, зобов`язання якого забезпечені порукою, не був позбавлений можливості посилатись на обставини припинення поруки, оскільки це безпосередньо впливає на обсяг його прав і обов`язків, розмір кредитного зобов`язання, а також можливу подальшу відповідальність перед поручителями за виконання ними його зобов`язань. У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів і вимог апеляційної скарги. Принцип диспозитивності цивільного судочинства апеляційним судом не порушено з урахуванням змісту заявлених в суді першої інстанції вимог банку та характеру спірних правовідносин, відповідно до яких відповідальність позичальника та поручителів є взаємопов`язаною і впливає на обсяг прав і обов`язків учасників цього зобов`язання, відповідальність за невиконання якого є солідарною. Порука є забезпечувальним зобов`язанням та похідною від основного зобов`язання (кредитного договору), безпосередньо залежить від нього і сама по собі не існує. Посилання у касаційній скарзі на відсутність у апеляційного суду підстав для перегляду судового рішення в частині поруки за апеляційною скаргою позичальника, а не поручителів, є необґрунтованими, оскільки у цьому випадку апеляційним судом дотримано положень статті 367 ЦПК України щодо меж розгляду справи в апеляційній інстанції.

На думку колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, з урахуванням правового висновку, викладеного у пункті 139 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) при солідарному обов`язку будь-який з відповідачів може заявити про застосування позовної давності. Як і в будь-якому зобов`язанні, боржник має право висунути заперечення проти вимоги кредитора. Втім вони мають бути або загальними для всіх боржників, або заснованими на його особистих відносинах з кредитором (наприклад, вимагати зарахування боргу кредитора йому за іншим зобов`язанням). Солідарний боржник при цьому не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах інших солідарних боржників з кредитором, у яких він не бере участі (частина третя статті 543 ЦК).

Необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах, викликана різною практикою правозастосування положень статей 2, 13, 367 ЦПК України у взаємозв`язку, зокрема, з положеннями статей 267, 543 ЦК України, у Касаційному цивільному суді, а також необхідністю формування єдиного правового висновку щодо права солідарного боржника висунути заперечення проти вимог кредитора, які є загальними для всіх боржників.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що провадження у справі необхідно зупинити до закінчення перегляду у Верховному Суді у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи № 161/8822/19 з метою формування єдиної правозастосовної практики при вирішенні спірного питання.

Пунктом 10 частини 1 статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Керуючись пунктом 10 частини 1 статті 252, пунктом 14 частини 1 статті 253, статтею 381 ЦПК України,

у х в а л и в :

Провадження у справі за позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги зупинити до закінчення перегляду у Верховному Суді у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду судового рішення у подібних правовідносинах в іншій справі № 161/8822/19.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта