РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024

м.Харків

Справа № 639/948/24

провадження 2/639/693/24

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря- Семенюк А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 травня 2017 року в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що тривалий час не проживають разом через небажання продовжувати подальше сімейне життя, вести спільне господарство та спільний бюджет, в сім`ї постійно виникали суперечки з різних питань, не було взаєморозуміння. Позивач також просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи мінливий дохід ОСОБА_2 , який в середньому складає 16000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 проти розірвання шлюбу не заперечував, стверджуючи, що дійсно в сім`ї систематично виникали конфлікти, оскільки позивач чує тільки себе і постійно сперечається, всім невдоволена, негативно ставиться до чоловіка, не приділяє достатньої уваги сім`ї, підтримує тільки власні інтереси. Свою поведінку та поглядів на сімейне життя за час надання строку для примирення дружина не змінила і намагання відповідача примиритись до позитивних результатів не привели.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і надані докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2017 року, мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 06.05.2024 подружжю надавався строк для примирення тривалістю два місяця, який до привів до бажаних результатів.

Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки її сім`я розпалася остаточно, відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя, примирення і збереження сім`ї неможливі, шлюб носить формальний характер, його збереження суперечило б їх інтересам. За таких обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення аліментів суд задовольняє частково, виходячи з вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, якою передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181, ч.1ст.183 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ( ч.2 ст. 150 СК).

За нормами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Приписами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. ч. 1 та 2 наведеної статті суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до «Конвенції про права дитини», «Декларації прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Отже, аліменти - це кошти необхідні для забезпечення дитини усім необхідним для повноцінного розвитку, а тому встановивши розмір доходу відповідача чи його відсутність, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір аліментів.

Так, визначаючи розмір аліментів у конкретній справі, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При цьому має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій тощо.

Суду не надано належних, допустимих та достовірних доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. матеріали справи не містять .Як пояснив відповідач на теперішній час він не працює, достатнього заробітку не має, проживає з батьками у Харківській області, щомісячно перераховує кошти на утримання дитини в сумі 2000 грн.

Враховуючи, що відповідач є працездатною людиною, як батько зобов`язаний матеріально утримувати свою дитину, забезпечивши її мінімально необхідними благами, які потрібні для її життя та виховання, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягнення з відповідача аліментів на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 23 лютого 2024 р. , до досягнення дитиною повноліття.

За правилами ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 274 ЦПК України , суд,-

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 12 травня 2017 року у Жовтневого районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області під актовим записом № 133-розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн., але не меншу 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 23 лютого 2024 року та до досягнення нею повноліття .

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач- ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , прож. ВПО- АДРЕСА_2 );

Відповідач ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ).

СУДДЯ -