РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,

при секретарі судового засідання Балаболці В.В.,

представниці позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , за участю третьої особи ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

встановив:

Представник Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування О. Пригода в інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , за участю третьої особи ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1681, батьками ОСОБА_3 записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту та знайдену дитину та її доставку від 18.04.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поміщено у КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» у зв`язку з тим, що за адресою проживання: АДРЕСА_1 матір, ОСОБА_4 перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння та не могла виконувати батьківські обов`язки. Спеціалістами відділу «Служба у справах дітей» Франківського району 07.05.2024 здійснено візит за адресою: АДРЕСА_1 , під час візиту двері у помешкання відчинила ОСОБА_4 , яка перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння, також під час візиту у помешканні перебував брат матері ОСОБА_6 , який повідомив, що коли прийшов провідати сестру після повернення з КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» вона вже була в стані алкогольного сп`яніння. Також згідно інформації вказаної у листі 19.04.2024 №1173/40/01/06-24 який зареєстровано у центрі надання адміністративних послуг 09.05.2024 за № 1.7-18596- 35, на ОСОБА_4 складено протокол за ч.2 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_4 30.04.2024 подала заяву у центр надання адміністративних послуг, про надання дозволу на відвідування доньки у КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні». Листом відділу «Служба у справах дітей» Франківського району надано дозвіл ОСОБА_4 відвідувати доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформації вказаної у листі КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні», батьки дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жодного разу не відвідували свою доньку. У дитини спостерігається емоційний контакт з дідусем, він дуже піклується про здоров`я та благополуччя онуки, цікавиться її навчанням та дозвіллям.

Згідно наказу Управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики від 10.05.2024 № 197 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

01.05.2024 у відділ «Служба у справах дітей» Франківського району надійшла заява ОСОБА_2 про тимчасове влаштування на проживання у його сім`ю онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку Франківської районної адміністрації, як органу опіки та піклування від 16.05.2024 №260001-вих-69258 «Про доцільність влаштування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сім`ю ОСОБА_2 на виховання та спільне проживання», малолітня ОСОБА_3 тимчасово влаштована у сімю дідуся ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно інформації наданої ОСОБА_4 її чоловік ОСОБА_5 перебуває на службі у ЗСУ.

27.05.2024 у відділ «Служба у справах дітей» Франківського району надійшла заява ОСОБА_4 , щодо повернення їй на виховання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Питання про повернення на виховання малолітньої ОСОБА_3 розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації 10.06.2024 та 24.06.2024. На засіданні комісії 10.06.2024, ОСОБА_4 було повідомлено про необхідність офіційного працевлаштування та долучення інших документів, які свідчать про можливість здійснення належного догляду за дитиною. Проте, на засідання комісії 24.06.2024 ОСОБА_4 не прибула, не надала відповідних документів та інформації. Узв`язку з чим, заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду також 24.06.2024, розглянуто подання начальника відділу «Служба у справах дітей» Франківського району, про доцільність відібрання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_4 .

Згідно акту оцінки потреб сім`ї ОСОБА_4 від 29.05.2024, за результатами оцінювання у сім`ї наявні ознаки складних життєвих обставин, а саме ухилення батьками від виконання своїх обов`язків із виховання дитини. Узвязку із вище викладеним позов просить задоволити.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача - Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Новосельська М.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Додатково зазначила, що надійшла відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_2 з якої вбачається, що батько малолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , 1987 року народження зник безвісті 13.06.2024 року.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила. Крім того, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги просив задоволити.

Вислухавши думку представниці позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20 травня 2015 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Львові, її батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до сповіщення №12/148 військової частини НОМЕР_2 , від 17.06.2024р., солдат ОСОБА_5 , 1987 року народження, зник безвісти 13.06.2024 року в районі н.п. Іванівське Бахмутського району Донецької області.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації про доцільність відібрання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_4 , №260001-вих-100683 від 12.07.2024, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки і піклування вважає за доцільне відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 20.05.2015 р.н., актовий запис №1681, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту та знайдену дитину та її доставку від 18.04.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поміщено у КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» у зв`язку з тим, що за адресою проживання: АДРЕСА_1 матір, ОСОБА_4 перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння та вдарила дитину в лице.

Також згідно інформації вказаної у листі 19.04.2024 №1173/40/01/06-24 який зареєстровано у центрі надання адміністративних послуг 09.05.2024 № 1.7-18596-35, на ОСОБА_4 складено протокол за ч.2 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_4 30.04.2024 подала заяву у центр надання адміністративних послуг за №3-В-24591-Ф-35, про надання дозволу на відвідування доньки у КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні». Листом від 01.05.2024 №260001-вих-61805 відділу «Служба у справах дітей» Франківського району надано дозвіл ОСОБА_4 відвідувати доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформації вказаної у листі КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» від 29.04.2024 № 4-7, батьки дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жодного разу не відвідували свою доньку. Двічі дитину відвідував дідусь ОСОБА_2 .

Згідно наказу Управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики від 10.05.2024 №197 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Згідно висновку Франківської районної адміністрації, як органу опіки та піклування від 16.05.2024 №260001-вих-69258 «Про доцільність влаштування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сім`ю ОСОБА_2 на виховання та спільне проживання малолітня ОСОБА_3 тимчасово влаштована у сім`ю дідуся ОСОБА_2 за адресою:. АДРЕСА_2 .

27.05.2024 у відділ «Служба у справах дітей» Франківського району надійшла заява ОСОБА_4 яка зареєстрована у центрі надання адміністративних послуг за № 3-В-29881-Ф-35, щодо повернення їй на виховання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Питання про повернення на виховання малолітньої ОСОБА_3 розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації 10.06.2024 та 24.06.2024. На засіданні комісії 10.06.2024, ОСОБА_4 було повідомлено про необхідність офіційного працевлаштування та долучення інших документів, які свідчать про можливість здійснення належного догляду за дитиною. На засідання комісії 24.06.2024 ОСОБА_4 не прибула, не надала відповідних документів та інформації. Враховуючи викладене, заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно із Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, (далі - Конвенція), держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Статтею 18 Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Принцип 6 Декларації прав дитини 1959 року проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Відповідно до частини 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання та ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад.

Основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

За наведених обставини, суд доходить висновку, що відповідачка, як мати не усвідомлює в повній мірі свого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, зняла з себе обов`язки з виховання та забезпечення дитини, веде антиморальний спосіб життя, зловживаючи алкоголем, ставлячи у небезпеку життя та здоров`я дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідачка, відповідно до частини 3 статті 170 СК України, не позбавлена можливості повернути доньку. Суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом.

З врахуванням викладеного, оскільки відповідачка ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини ОСОБА_3 , не дбає про її духовний та фізичний розвиток, не проявляє материнської турботи, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки, суд дійшов висновку про відібрання у ОСОБА_4 , доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав, оскільки це є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Згідно з вимогами ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Отже, відповідачка не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дитини.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 83, 258, 263, 265, 268, 354-356 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування до ОСОБА_4 , за участю третьої особи ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - задоволити.

Відібрати у ОСОБА_4 , доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, , місцезнаходження: 79057, м. Львів вул. Ген. Чупринки, 85.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 13.12.2024р.

Суддя Дзеньдзюра С.М.