г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1491/24
Номер провадження 2-о/213/89/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Мазуренка В.В., за участі секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №10, цивільну справу №213/1491/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності документів, за відсутності учасників справи,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду із вищевказаною заявою та просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки НОМЕР_1 від 16 серпня 1979 року; трудової книжки НОМЕР_2 від 20 жовтня 1981 року; свідоцтва про освіту № НОМЕР_3 від 11 липня 1979 року; довідки про безробіття №6286 від 09 жовтня 2020 року; свідоцтва про народження дитини № НОМЕР_4 . В обґрунтування заяви зазначає, що у вказаних документах містяться розбіжності з написанням її імені вказано « ОСОБА_2 », в той час як в паспорті її ім`я є « ОСОБА_3 ».

Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року провадження у справі було відкрито.

Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явились. Заявник надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує, просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, пояснень щодо заяви не надав.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд зазначає таке.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому.

Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та паспорту заявниця є ОСОБА_1 (а.с.4-6).

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу від 18 грудня 2020 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, дружина після розірвання шлюбу повернула прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.7-8).

Рішенням Пенсійного Фонду України від 26 лютого 2024 року за №38 заявниці відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки не підтверджені періоди для зарахування до страхового стажу (а.с.9, 10).

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 16 серпня 1979 року, остання видана на ім`я мовою оригіналу ОСОБА_7 (а.с.11).

Як видно із трудової книжки НОМЕР_2 від 20 жовтня 1981 року, остання видана на ім`я мовою оригіналу ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва №606 від 11 липня 1979 року, останнє видане на ім`я мовою оригіналу ОСОБА_1 (а.с.13).

09 жовтня 2020 року Криворізьким міськрайонним центром зайнятості на ім`я ОСОБА_1 видана довідка №6286 про перебування її на обліку (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_8 , батьками якого є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.13).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення.

Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне, в зв`язку з чим, у суду немає підстав для сумніву в належності заявнику таких документів: трудової книжки НОМЕР_1 від 16 серпня 1979 року; трудової книжки НОМЕР_2 від 20 жовтня 1981 року; свідоцтва про освіту № НОМЕР_3 від 11 липня 1979 року.

Однак, що стосується вимоги про встановлення факту належності заявниці довідки про безробіття №6286 від 09 жовтня 2020 року та свідоцтва про народження дитини № НОМЕР_4 від 24 грудня 1993 року, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст.315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

При цьому, відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно ч. 3 та 4 статті 22 вищезазначеного Закону, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Оскільки свідоцтво про народження дитини заявника видано органом державної реєстрації актів цивільного стану питання про його належність судовому розгляду в окремому провадженні не підлягає, отже в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Заявниці для вирішення питання щодо внесення змін у свідоцтво про народження дитини слід звернутися до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Що стосується встановлення факту належності заявниці довідки про безробіття №6286 від 09 жовтня 2020 року, то остання видана на ім`я ОСОБА_1 , що відповідає імені, яке зазначено в паспорті заявниці, тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити за необґрунтованістю.

Таким чином, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати слід залишити за заявником.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таких документів:

-трудової книжки НОМЕР_1 від 16 серпня 1979 року, виданої на ім`я мовою оригіналу ОСОБА_7 ;

-трудової книжки НОМЕР_2 від 20 жовтня 1981 року, виданої на ім`я мовою оригіналу ОСОБА_1 ;

-свідоцтва про освіту № НОМЕР_3 від 11 липня 1979 року, виданого мовою оригіналу ОСОБА_11 торгово-кулин. училищем на ім`я мовою оригіналу ОСОБА_1 .

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: пр. Південний, буд.1, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, .

Дата складення повного тексту судового рішення 08 травня 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко