Номер провадження: 22-ц/813/2707/24
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

за участю секретаря

судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року, постановлену у складі судді Середи І.В. в приміщенні того ж суду,

за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника незаконними та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобилко В.С., в якій просив визнати незаконними та протиправними дії державного виконавця та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 12.04.2021.

09.12.2021 скаржник уточнив вимоги скарги та просив визнати дії державного виконавця протиправними та скасувати постанову від 13.04.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим листом № 523/

13515/19 від 19.03.2021.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 16.06.2021 в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси він зробив фотокопії матеріалів справи № 523/7780/21 та дізнався, що 12.04.2021 державним виконавцем Кобилко В.С. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Однак про дану постанову та про розрахунок суми заборгованості його не було повідомлено. Жодні пояснення від нього не відбиралися, до виконавчої служби не викликався, від явки він умисно не ухилявся. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 04 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника незаконними та скасування постанови залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_1 зазначає, що дізнався про постанову державного виконавця Кобилко В.С. від 12.04.2021 в залі судових засідань № 17 Суворовського районного суду м. Одеси, якою постановлено звернути стягнення на доходи боржника, а саме на дохід у Департаменті охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, в якому він виконував обов`язки по забезпеченню режиму секретності та мобілізаційну підготовку медичних закладів, які мали мобілізаційні завдання. Даною постановою державний виконавець здійснив відрахування у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу у розмірі 32219 грн. Звертає увагу суду на те, що заінтересована особа власноруч надала заяву про розірвання шлюбу, співмешкає з лікарем ординатором Одеської обласної клінічної лікарні, особисто отримувала аліменти на свою доньку, яка навчалася в інституті культури та мала власний дохід, працюючи за межами держави. З вказаною постановою він ознайомився лише 16.06.2021. На час винесення постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, він не був працевлаштованою особою, тому вважає дії державного виконавця неправомірними.

02 травня 2024 року засобами поштового зв`язку на адресу Одеського апеляційного суду від державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої службі у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко В.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що 08.04.2021 державним виконавцем ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в АСВП №65058447 з виконання виконавчого листа № 523/13515/19 від 19.03.2016, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 28500 грн та судових витрат в сумі 1000 грн. Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження було винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 13.04.2021 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника та направлено до Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації. 20.05.2021 до ВДВС надійшло повідомлення з Департаменту про залишення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника від 13.04.2021 без виконання у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 18.01.2021 згідно наказу Департаменту № 3-К від 18.01.2021. На теперішній час жодних надходжень на депозитний рахунок відділу не було. Таким чином, державним виконавцем дотримані усі вимоги та строки Закону України «Про виконавче провадження» та його дії вчинені відповідно до цього закону без порушень прав та свобод заявника.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що жодних стягнень за попереднім місцем роботи боржника не проводилося. Права боржника не порушені, оскільки за вказаною постановою стягнення не відбувалося. Оспорювана постанова не має жодних наслідків для боржника, оскільки він вже не працює в установі, якій вона була адресована. Вказана сума не була новою для ОСОБА_1 , бо була предметом розгляду цивільної справи за його участю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та відповідає фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 08 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_2 державним виконавцем Першого Суворовського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління МЮУ Кобилко В.С. відкрито виконавче провадження АСВП №65058447 на виконання виконавчого листа №523/13515/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 28500 грн., судових витрат в сумі 1000 грн., виданого 19 березня 2021 року Суворовським районним судом м. Одеси на виконання рішення від 01 лютого 2021 року у справі №523/13515/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна.

Виконавче провадження відкрито на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 .

Державним виконавцем направлено запити до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України, щодо місця роботи боржника ОСОБА_1 та наявності відкритих рахунків.

Згідно повідомлення Податкової служби від 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 працює в Департаменті охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації.

13 квітня 2021 року державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобилко В.С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації.

20 травня 2021 року Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації було повідомлено перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м.Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що згідно наказу Департаменту №3-К від 18 січня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено .

Отже, виконавець отримав постанову про звернення стягнення без виконання. Жодних стягнень за попереднім місцем роботи боржника не проводилося.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга Ї третя статті 451 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частиною 2 статті 10 Закону України Про виконавче провадження передбачено заходи примусового виконання рішень серед яких є і звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

У частинах першій, третій статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (стаття 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається Законом № 1404-VIII та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону № 1404-VIII).

При цьому у відповідності до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції). Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відрахування, зокрема із заробітної плати, насамперед здійснюють підприємства установи та організації тощо, які й здійснюють нарахування цих виплат і відповідно частини першої статті 70 Закону № 1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника щодо протиправних дій державного виконавця при винесенні постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.04.2021, оскільки останній діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «про виконавче провадження».

Посилання скаржника на те, що дії державного виконавця є неправомірними, бо він не працював на час винесення постанови до уваги також не приймаються, оскільки вказана обставина не є підставою для визнання дій державного виконавця протиправними та скасування оскаржуваної постанови від 13.04.2021.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 17 травня 2024 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова