Справа № 444/475/24
Провадження № 2/444/440/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

за участі секретаря судового засідання Стець М.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської радиЛьвівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що її матері, ОСОБА_2 , їй, ОСОБА_1 , та її синові, ОСОБА_3 , на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Після смерті матері, ОСОБА_2 , відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно, в тому числі і на право власності на частку в спільній сумісній власності на зазначену вище квартиру.

Стверджує, що за життя мати завжди казала, що квартира має належати її внуку, а синові позивача, ОСОБА_3 , на його користь вона складе заповіт, а після її смерті він таку успадкує.

ОСОБА_2 , як людина похилого віку, яка не була юридично обізнаною, завжди вважала, що квартира АДРЕСА_1 належить лише їй.

Позивач вказує, що ніколи навіть раніше не задумувалася про спадкування майна після смерті матері, ОСОБА_2 , оскільки завжди вважала, що заповіт нею все-таки посвідчено в користь ОСОБА_3 і що він звертався за прийняттям спадщини після її смерті.

Під час спільного святкування Різдва Христового в грудні 2023 року в сімейному колі випадково було обговорено питання можливого продажу зазначеної вище квартири.

Для неї стало несподіванкою, коли син, а внук ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , повідомив, що він не звертався до нотаріуса з питанням спадкування після її смерті, заповіту від імені ОСОБА_2 в нього немає.

ОСОБА_1 зазначає, що вона та ОСОБА_3 в січні 2024 року оглянули всі документи, які залишилися після смерті ОСОБА_2 та знайшли серед таких заповіт від імені ОСОБА_2 .

З даного заповіту, який складений 26.10.1999 року та посвідчено ОСОБА_4 , державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № I-2193, дізналися, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право заповіла дочці, ОСОБА_1 , тобто їй, позивачу.

Звісно, що це викликало великий подив у неї та сина, ОСОБА_3 , оскільки вони завжди вважали, що ОСОБА_2 склала заповіт саме в користь внука, про що вона зазначала за життя.

Однак враховуючи знайдений документ, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 раніше не піднімав питання спадкування після смерті своєї баби, вони прийшли до спільного рішення, що все-таки звертатися з питанням спадкування після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса буде вона, ОСОБА_1 , зважаючи на наявність заповіту в її користь.

Позвач вказує, що їй не було відомо про наявність заповіту від імені матері, ОСОБА_2 , в її користь до січня 2024 року.

Звернувшись до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівни їй було повідомлено, що спадкова справа після смерті матері, ОСОБА_2 , не реєструвалася.

За адресою АДРЕСА_2 , в тому числі і на день смерті ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона була зареєстрована одна.

На її заяву за вхідним номером 03/01-16 від 15.01.2024 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною було надано відповідь за вихідним № 04/01-16 від 15.01.2024 року, з якої вбачається, що для оформлення спадщини їй необхідно звернутися до суду для продовження терміну прийняття спадщини.

Позивач вважає, що в неї є поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки вона не знала про наявність заповіту від імені матері, ОСОБА_2 , складеного нею в її користь, а тому звертається в суд для захисту своїх прав як спадкомця за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 та просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 09.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 27.03.2024 року о 10 год. 00 хв.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак позивачем подано на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності.

Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позову, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Октябринка, Новокузнецького району Кемеровської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 30.11.1998 року.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , яке видане Львівським палацом урочистих подій виконавчого комітету Львівської міської ради 07.07.1984 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище ОСОБА_1 позивач ОСОБА_1 змінила внаслідок укладення 07.07.1984 року шлюбу із ОСОБА_6 у Львівському палаці урочистих подій виконавчого комітету Львівської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис за № 1536.

Викладеним у свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_3 , яке видане 14.12.1963 року, стверджується, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_7 , матір`ю - ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, яке видане 31.03.1997 року Жовківським бюро по приватизації державного житлового фонду, яке видане згідно рішення Жовківського міськвиконкому від 18.03.1997 року № 770.

Квартира зареєстрована в Червоноградському МБТІ на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана 31.03.1997 року у реєстрову книгу за № 1531.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 03.04.2013 року було складено відповідний актовий запис № 38, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області 03.04.2013 року.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Суд враховує, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно, в тому числі і на право власності на частку в спільній сумісній власності на зазначену вище квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із заповіту, який складений 26.10.1999 року та посвідчено ОСОБА_4 , державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № I-2193, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право заповіла дочці, ОСОБА_1 , тобто позивачу.

З довідки № 35/05-23, яка видана центром надання адміністративних послуг Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 15.01.2024 року, вбачається, що померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних автоматизованої системи «Реєстр територіальної громади Жовківської міської ради», була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Викладеним у Витягу № 37/05-23 від 15.01.2024 року, який виданий центром надання адміністративних послуг Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, про осіб місце проживання яких зареєстроване або було зареєстроване в період з 01.01.2013 року по 31.03.2013 року за адресою: АДРЕСА_2 , стверджується, що за даною адресою в тому числі і на день смерті ОСОБА_2 , а саме 31.03.2013 року, вона була зареєстрована одна.

З відповіді приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівни за вихідним № 04/01-16 від 15.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та для оформлення спадщини їй необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 .

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після її смерті, прийняли таку, судом під час розгляду справи не встановлено, з матеріалів справи не вбачається.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Як наслідок, зважаючи на те, що позивач не була зареєстрована та постійно не проживала з матір`ю, ОСОБА_2 , на час її смерті, за зареєстрованим місцем проживання матері, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , їй необхідно було в шестимісячний строк після відкриття спадщини, тобто після смерті ОСОБА_2 звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак, як встановлено судом, вона цього не зробила.

Частиною 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як наслідок судом встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, яка є незмінною.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у судовій справі № 315/765/14-ц викладено висновок, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З цих міркувань було скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та ухвалу апеляційного суду про залишення без задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який було обґрунтовано необізнаністю позивача про існування заповіту, складеного на його користь, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд аналогічно розглядає необізнаність особи про складення заповіту на її користь як поважну причину для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, керуючись передусім свободою заповіту як фундаментальним принципом спадкового парова (постанова Верховного Суду від 2 вересня 2020 року, судова справа № 288/1856/18, провадження № 61-3987св20; постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року, судова справа № 656/219/18, провадження № 61-48669св18;постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року, судова справа № 694/1179/17, провадження № 61-40757св18).

Наведені позивачем та встановлені судом в комплексі обставини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , зокрема необізнаність ОСОБА_1 про наявність заповіту від імені її матері, ОСОБА_2 , в її користь, є поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, крім того суд враховує, що крім позивача інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 немає, а тому у разі неприйняття спадщини позивачем, така може бути визнана відумерлою, як наслідок суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, позовні вимоги підлягають задоволенню, позивачу необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: село Октябринка Новокузнецького району Кемеровської області, паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 30 листопада 1998 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , моб. тел. НОМЕР_6 , ел. пошта та ел. кабінет в електронному суді відсутній)

Відповідач: Жовківська міська рада Львівського району Львівської області - Виконавчий комітет (юридична адреса: вулиця Львівська, будинок № 40, місто Жовква, Львівський (раніше Жовківський) район, Львівська область, 80300, , телефон: (03252) 21-264, електронна пошта, адреса: ).

Повне рішення складено 04.04.2024 року.

Суддя Ясиновський Р. Б.