Справа № 454/2688/24 Головуючий у 1 інстанції: Т. В. Струс
Провадження № 22-ц/811/2846/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м.Львів

Справа № 454/2688/24

Провадження № 22-ц/811/2846/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана її представником ОСОБА_1 , на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області, постановлену у м. Сокалі 29 липня 2024 року у складі судді Струс Т.В. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про стягнення вартості частки будинку,-

встановив:

29 липня 2024 року, до пред`явлення позову, представником ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подано до суду заяву про забезпечення позову, який буде подано, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про стягнення вартості частки будинку. Заява обґрунтована тим, що позивачу, як спадкоємцю належить право на 1/6 частку у будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок на праві спільної сумісної власності належав батькам позивача ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач, як спадкоємець ОСОБА_6 за заповітом, відчужила в цілому вказаний житловий будинок, уклавши 30 червня 2021 року з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу. Зазначає, що між сторонами була домовленість, що у разі майбутнього продажу будинку, кожен із них отримає частку коштів у відповідності до своїх часток. Рішенням Сокальського районного суду від 19 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_9 про скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності на будинок та визнання права власності на частину будинку. Постановою Львівського апеляційного суду від 11 липня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 та змінено рішення Сокальського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року з викладенням мотивувальної частини цього рішення в редакції постанови апеляційного суду. Апеляційний суд у постанові дійшов висновку, що ОСОБА_9 є добросовісним набувачем спірного будинку, а ОСОБА_4 має право звернутися із позовом до суду про стягнення із ОСОБА_3 грошової компенсації вартості 1/6 частини спірного будинку. Ціну позову заявник визначає 73 216,30 грн., що становить 1/6 частку від вартості спірного будинку, визначеної в договорі купівлі-продажу від 30 червня 2021 року. З метою забезпечення позову, просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі будинок АДРЕСА_2 та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_5 в межах пред`явленої суми позову і заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії з арештованим майном.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 29 липня 2024 року задоволено заяву про забезпечення позову. Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі будинок АДРЕСА_2 та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_5 , в межах пред`вленої суми позову (73 216,30 грн.) і заборонено ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії з арештованим майном.

Ухвалу суду, через свого представника ОСОБА_1 оскаржила ОСОБА_3 . Зазначає, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою. Вважає висновки суду про наявність підстав для забезпечення позову помилковими. Просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Вказує, що приймаючи рішення про забезпечення позову, суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на те, що між сторонами існує спір щодо частки, зокрема компенсації її вартості у спірному будинку та співмірність заявленого способу забезпечення позову до позовних вимог. Суд прийшов до помилкового висновку про те, що між сторонами існує спір щодо частки, зокрема компенсації її вартості у спірному будинку, залишивши поза увагою обставини, зазначені у заяві про забезпечення позову про те, що в ході розгляду справи №454/541/22 ОСОБА_3 було внесено на депозитний рахунок суду кошти у розмірі 73 216, 30 грн. для оплати вартості 1/6 частки спірного будинку, однак позивач не погодився на укладення мирової угоди, вважаючи таку суму заниженою. Позивач зазначає, що ціна позову на даний час становить 73 216, 30 грн., тобто у сумі, яку ОСОБА_3 було внесено на депозитний рахунок суду для оплати вартості 1/6 частки спірного будинку. Однак суд першої інстанції залишив поза увагою недобросовісну поведінку ОСОБА_4 та відсутність між сторонами спору. Намір пред`явлення позову, не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Суд першої інстанції не зазначив жодних підстав, яким чином невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, а накладення арешту та заборона вчиняти будь-які дії призведе до порушення прав і законних інтересів відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

ОСОБА_4 просить задовольнити заяву про забезпечення майбутнього позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3 , а також будинок АДРЕСА_2 ; заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії з арештованим майном.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами наявний спір щодо частки, зокрема компенсації її вартості у будинку АДРЕСА_1 .

В ухвалі про забезпечення позову суд першої інстанції посилається на співмірність заявленого способу забезпечення позову до позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у повній мірі з огляду на таке.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, сприяє дійсному і ефективному виконанню судового рішення, а тим самим і здійсненню реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно із ч.1,2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову визначені у ч.1ст.150 ЦПК України.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно із постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі за його майбутнім позовом до ОСОБА_5 про стягнення вартості частки будинку.

Заявник у своїй заяві про забезпечення позову посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист його прав.

Встановлено, що предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача вартості 1/6 частки будинку АДРЕСА_1 . Ціна позову становить 73 216, 30 грн.

У поданій позовній заяві після винесення судом першої інстанції рішення про забезпечення позову позивач просить стягнути з відповідача вартість 1/6 частини будинку.

ОСОБА_10 внесено на депозитний рахунок суду 73 216, 30 грн. для оплати вартості 1/6 частки спірного будинку у іншій справі, спір у якій вирішений.

Зврахуванням предмету позову та характеру спірних правовідносин,суд вважає, що заява про забезпечення позову є підставною лише в межах ціни позову (73 216, 30 грн.), накладення арешту на майно майбутнього відповідач у цих межах забезпечить виконання можливого рішення у повному обсязі. Обраний судом першої інстанції вид забезпечення позову не відповідає ціні позову та не є співмірним із вимогами, які заявлені. Забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі будинок АДРЕСА_2 та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_5 , а також заборони вчиняти будь-які дії з арештованим майном є втручанням у мирне володіння особи своїм майном.

Тому заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, зокрема, - забезпечення позову у виді арешту майна в межах ціни позову.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 29 липня 2024 року та прийняття нового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана її представником ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 29 липня 2024 року скасувати та прийняти нове рішення.

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в межах суми позову -73 216,30 грн. (сімдесят три тисячі двісті шістнадцять грн. 30 коп.)

В решті заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 грудня 2024 року.

Головуючий_-_____________________Т.І.Приколота

Судді:_________________Ю.Р. Мікуш ___________Р.В. Савуляк