КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8463/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою про перегляд заочного рішення та адвоката Некрасова Олексія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року у складі судді Макаренко І.О.,

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року ПАТ АКБ «Індустріалбанк» звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому просив:

- стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість зо кредитним договором №3602/2600/05/21 від 07 червня 2021 року в сумі 8 953 015 грн 60 коп, в тому числі: суму заборгованості за кредитом - 7 720 929 грн 95 коп; суму заборгованості по нарахованим процентам - 1 232 085 грн 65 коп.

- стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судовий збір в сумі 134 295 грн 23 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 07 червня 2021 року між сторонами був укладений договір кредитну № 3602/2600/05/21. Відповідач порушив умови договору, допустив заборгованість, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року позов ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» задоволено. Вирішено питання судових витрат.

10 січня 2024 року адвокат Некрасов О.С. в інтересах ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року, в якій просив переглянути та скасувати заочне рішення про задоволення позову ПАТ АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з посиланням на те, що його ухвалено з порушенням процесуальних прав відповідача.

Установлено, що 16 січня 2024 року адвокатом Некрасовим О.С. в інтересах ОСОБА_1 до районного суду повторно подано ідентичну за змістом заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року прийнято заяву про перегляд судового рішення й призначено справу до розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року у відкритті провадження у справі за заявою представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 16 січня 2024року, відмовлено, у зв`язку з тим, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває заява про перегляд постановленого по справі заочного рішення від 14 грудня 2023 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року заяву адвоката Некрасова О.С. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року задоволено. Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2023 року та призначено справу до розгляду.

За наслідками нового перегляду справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року позов ПАТ АКБ «Індустріалбанк» задоволено в повному обсязі. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 30 січня 2024 року, просить її скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відмовляючи у відкритті провадження за заявою про перегляд заочного рішення, суд, фактично, позбавив відповідача можливості довести до суду свої доводи і аргументи по справі, а також у подальшому оскаржити рішення в апеляційному порядку.

Вважає, оскаржувану ухвалу незаконною.

Зазначає, що порядок оскарження заочного рішення є спеціальним і його дотримання для відповідача є обов`язковим.

В апеляційній скарзі адвокат Некрасов О.С. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року, просить скасувати ухвалене по справі рішення та постановити по справі нове рішення про відмову у позові.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що кредитний договір № 3602/2600/05/21 від 07 червня 2021 року, на підставі якого судом першої інстанції здійснено стягнення заборгованості у справі, було укладено без згоди дружини, тобто ОСОБА_2 , що суперечить приписам законодавства України.

Зазначає, що кредитні кошти, отримані ОСОБА_1 , були витрачені в інтересах сім`ї з ОСОБА_2 , а тому кредитний договір № 3602/2600/05/21 від 07 червня 2021 року створив обов`язки і для дружини відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України.

Посилається на те, що оскільки договір укладався без згоди ОСОБА_2 , то такий договір є недійсним, а отже за ним неможливо стягнути заборгованість.

Вказує, що суд першої інстанції прийняв рішення про права і обов`язки ОСОБА_2 , при цьому не залучив її в якості третьої особи.

Звертає увагу суду на те, що банк нарахував відсотки всупереч положень договору, оскільки згідно умов договору нараховувати потрібно із першого календарного дня місяця по останній календарний день місяця. Натомість, банк, з невідомих підстав нараховував відсоток, наприклад з 01 липня 2021 року по 22 липня 2021 року, а потім із 23 липня 2021 року по 31 липня 2021 року, тобто ділив місяць на дві частини і так майже кожного місяця.

Вважає, що розрахунок банку суперечить приписам договору, зокрема, п.9.6.2 та свідчить про зміну методики нарахування відсотків, однак не повідомив про це позичальника.

Крім того зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню також з тих підстав, що суддя Макаренко І.О. не повинна була розглядати справу, оскільки підлягала відводу на підставі поданої представником відповідача 11 липня 2024 року заяви про відвід головуючого.

Також вказано, що суд першої інстанції не надав можливості ОСОБА_1 взяти особисту участь в судових дебатах. Клопотання про це заявляв його представник Некрасов О.С. та просив у зв`язку з цим дочекатись ОСОБА_1 поки він не повернеться з-за кордону. Однак суд першої інстанції не забезпечив права відповідача особисто взяти участь в судових дебатах, що свідчить про упередженість судді Макаренко І. О.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Мамотенко О.П. в інтересах АКБ «Індустріалбанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року залишити без розгляду.

Зазначає, що подача відповідачем двох аналогічних заяв про перегляд заочного рішення, а потім апеляційної скарги на ухвалу, якою відмовлено у відкритті провадження за ідентичною заявою є системними діями відповідача, що спрямовані на безпідставне затягування розгляду цієї справи та носять ознаки зловживання процесуальними правами.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Мамотенко О.П. в інтересах АКБ «Індустріалбанк» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги адвоката Некрасова О.С. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

У судовому засіданні адвокат Некрасов О.С. в інтересах ОСОБА_1 просив апеляційні скарги задовольнити, адвокат Мамотенко О.П. в інтересах публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Колегія суддів заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідають в повній мірі.

Судом встановлено, що 07 червня 2021 року між АТ АКБ "Індустріалбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (фізичних осіб на придбання нерухомості/на споживчі цілі під заставу нерухомості) № 3602/2600/05/21 (а.с. 10-17 т.1).

Відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 8 000 000 грн у порядку, передбаченому п. 4.1 цього договору, строком з 07 червня 2021 року по 06 червня 2024 року включно, для/на рефінансування кредитної заборгованості в ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» та на споживчі цілі зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 14.00 відсотків річних, якщо інше не передбачено особливими умовами цього Договору.

Згідно п. 2.1 кредитного договору, позичальник забезпечує виконання своїх зобов`язань з повернення кредиту, комісій, нарахованих процентів, пені і штрафних санкцій, покриття можливих збитків банку, обумовлених невиконанням та/або неналежним виконанням обов`язків позичальником по цьому договору через забезпечення його повернення шляхом укладання договору іпотеки № 3602/Z01/2600/05/21 від 07 червня 2021 року.

07 червня 2021 року ОСОБА_1 підписав заяву у якій у відповідності до умов укладеного кредитного договору просить перерахувати кредитні кошти у розмірі 8 000 000 грн на його поточний рахунок відкритий у позивача (а.с. 22 т.1).

Згідно меморіального ордеру № О0261 0001 від 07 червня 2021 року з призначенням платежу «видача кредиту по кредитному договору № 3602/2600/05/21 від 07.06.2021 згідно заяви від 07.06.2021 (вх. №242 від 07.06.2021)» позивачем переховано на зазначений в заяві відповідача рахунок кошти в сумі 8 000 000 грн (а.с. 23 т.1).

Як передбачено п. 5.3 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 25 січня 2022 року) починаючи з січня 2022 року - щомісячно у сумі не менше ніж 50 000 грн, починаючи з квітня 2022 року у сумі не менше ніж 289 886 грн 30 коп, щомісячно сплачувати нараховані проценти за користування кредитом, сплачувати вартість всіх супровідних послуг банку та третіх осіб, інші фінансові зобов`язання відповідно до графіку платежів, що зазначений в додатку 1 до цього договору, але не пізніше дати, визначеної в 5.2. цього договору з урахуванням особливих умов цього договору (а.с. 20 т.1). До вказаного додатку долучено графік платежів (а.с. 21 т.1).

Відповідно довідки про рух коштів починаючи з грудня 2022 року відповідачем не виконувались зобов`язання, встановлені кредитним договором (а.с. 25 т.1).

24 березня 2023 року позивачем було направлено на адресу відповідача лист-вимогу № 43-01-117, яка отримана відповідачем 28 березня 2023 року. У вимозі, керуючись пунктом 6.2. кредитного договору, позивач вимагав від відповідача повного погашення зобов`язань за кредитним договором протягом 60 календарних днів з дня одержання вимоги (а.с. 26 т.1).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 01 вересня 2023 року розмір не повернутого відповідачем кредиту складає 7 720 929 грн 95 коп, а розмір не сплачених процентів за користування кредитом становить 1 232 085 грн 65 коп (а.с. 28 т.1).

Щодо доводів апеляційної скарги на ухвалу районного суду колегія суддів враховує таке.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року позов ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» задоволено. Вирішено питання судових витрат.

Убачається, що 10 січня 2024 року представником відповідача було подано заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року (а.с. 82-85 т.1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року прийнято заяву про перегляд судового рішення та призначено її розглядом на 19 березня 2024 року о 11 год. 50 хв (а.с. 117 т.1).

Отже, відповідач подавши 10 січня 2024 року через підсистему «Електронний суд» заяву скористалася своїм правом на перегляд заочного рішення суду, а тому районний суд ухвалою від 30 січня 2024 року обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за заявою представника ОСОБА_1 від 16 січня 2024 року про перегляд заочного рішення, з підстав того, що в провадженні суду на розгляді уже перебуває така заява.

При цьому ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року заяву адвоката Некрасова О.С. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року задоволено. Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2023 року та призначено справу до розгляду.

Отже судом з урахуванням норм чинного законодавства обґрунтовано не прийнято до розгляду заяву представника відповідача, яка є ідентичною тій, що подана 10 січня 2024 року, в той час як подання двох заяв про перегляд одного і того ж процесуального документа, суперечить чинному цивільно-процесуальному законодавству.

Судом не порушено прав відповідача та розглянуто його заяву, а тому подання апеляційної скарги на ухвалу якою йому відмовлено у відкритті повторної заяви про перегляд заочного рішення розцінюється судом як зловживання його процесуальними правами.

Доводи апеляційної скарги з урахуванням встановлених обставин є безпідставними та оцінюються колегією суддів критично.

Щодо доводів апеляційної скарги на рішення суду.

Так, задовольняючи позов банку, районний суд виходив з підстав його доведеності.

З указаним погоджується й апеляційна інстанція, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивачем у справі доведено порушення позичальником кредитних зобов`язань, у зв`язку із чим утворилася кредитна заборгованість, яка, станом на 01 вересня 2023 року, становить 8 953 015 грн 60 коп., і складається з заборгованості: 7 720 929 грн 95 коп за тілом кредиту; 1 232 085 грн 65 коп - по відсотках за користування кредитом.

Розмір кредитної заборгованості підтверджено позивач належними та допустимими доказами, зокрема виписками по рахунках ОСОБА_1 , які є первинними бухгалтерськими документами щодо видачі кредиту та його часткового погашення (а.с. 29-34 т.1).

Відповідно до даних долученого до справи розрахунку, щомісячне нарахування відсотків за користування кредитом ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2021 року по 01 травня 2023 року банком проведено з розбивкою на два платежі. Проте таке нарахування мало місце в межах місячного платежу та з урахуванням передбаченої умовами кредитного договору відсоткової ставки- 14%.

Так, згідно розрахунку, наприклад за період з 01 грудня 2021 року по 27 грудня 2021 року на суму залишку кредиту - 7 985 002 грн 56 коп з урахуванням відсоткової ставки 14% нараховано відсотки у розмірі 82 694 грн й на цю ж суму заборгованості за інший період того ж місяця - з 28 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року та з застосуванням цієї ж ставки - 14%, нараховано 12 238 грн 58 коп.

Якщо разом скласти визначені суми відсотків в межах з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року з урахуванням тієї ж суми заборгованості - 7 985 002 грн 56 коп та тієї ж відсоткової ставки - 14%, загальна сума платежу за місяць становить 94 932 грн 58 коп, що не свідчить про нарахування передбачених умовами договору відсотків у завищеному розмірі (а.с.25).

Отже, долучений до справи розрахунок заборгованості відповідає обставинам справи, його складено у відповідності до умов договору, а заборгованість по відсотках визначена з нарахуванням щомісячних платежів та на суму заборгованості, яка мала місце у тому місяці.

Твердження апеляційної скарги про незгоду з розрахунком заборгованості позивача колегія суддів також відхиляє, оскільки його неправильність не підтверджено жодним належним та допустимим доказом: не надано власного розрахунку заборгованості, у разі такої незгоди не проведено експертного дослідження за власною заявою, не долучено до справи безспірних доказів на спростування інформації, яка відображена в розрахунку.

У справі відсутні докази які б давали підстави вважати, що наявний у справі розрахунок є неправильним, а відповідно до виписки по особовому рахунку відповідач частково погашав кредитну заборгованість та нараховані відсотки й будь-яких заперечень чи звернень до позивача щодо незгоди з нарахуванням матеріали справи не містять.

За наведених підстав колегією суддів також було відхилено заявлене по справі клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи.

Безпідставне призначення по справі експертизи, наслідком чого є зупинення провадження у справі, призведе до невиправданої тяганини під час розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір було укладено без згоди дружини, ОСОБА_2 , що суперечить приписам законодавства України, спростовано позивачем, який долучив до справи копію заяви ОСОБА_2 про згоду на отримання кредиту в розмірі 8 000 000 грн на строк до 06 червня 2024 року зі сплатою 14,0% .Також у заяві підтверджено, що кредитний договір укладається в інтересах сім`ї (а.с. 70 т.2).

Крім того, ОСОБА_2 також надавала згоду ОСОБА_1 на передачу в іпотеку квартири за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується її заявою від 07 червня 2021 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудько Б.Б., зареєстрована в реєстрі за № 253 (а.с. 71 т.2).

Окрім цього, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_2 у зв`язку з незалученням її до участі у справі, остільки відповідно до матеріалів, у справі відсутні докази уповноваження Самсоновою Н.В., яка не є учасником справи, на оскарження ухваленого по справі рішення в її інтересах адвокатом Некрасовим О.С. в інтересах ОСОБА_1 .

Щодо посилання апеляційної скарги про розгляд справи упереджено судом, оскільки суддя Макаренко І.О. заочне рішення ухвалила з порушенням прав відповідача, а також неправомірно відмовила у клопотаннях про призначення експертизи по справі, не розглянула заяву третьої особи, а також не направила справу на розгляд суду до апеляційної інстанції, варто зазначити наступне.

Відповідно до матеріалів справи 11 липня 2024 року представник відповідача у справі заявив відвід судді головуючому у вказаній справі Макаренко І.О. з тих підстав, що він тривалий час не міг ознайомитися з матеріалами справи, що його неявка в судове засідання була викликана повітряною тривогою, а тому розгляд справи не міг відбуватися заочно. Також представник відповідача в своїй заяві зазначає, що суд неправомірно відмовив йому у задоволенні клопотання про призначення експертизи. Окрім цього, судом не розглянуто заяву третьої особи з самостійними вимогами, яка надійшла після винесення рішення у справі, а також стороною відповідача було оскаржено ухвалу про відмову у відкритті провадження за заявою про перегляд заочного рішення, однак справа до апеляційної інстанції не направлена.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року у задоволенні заяви представника відповідача про відвід судді Макаренко І.О. відмовлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Білуха проти України", № 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Відхиляючи посилання представник відповідача на необ`єктивність та упередженість судді Макаренко І.О. у вирішенні справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про дотримання судом першої інстанції норм процесуального права під час розгляду справи та безпідставність заявленого відводу, оскільки такі посилання заявниці носять характер непідтверджених припущень, що не знайшли свого правового обґрунтування.

Крім того, згідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, доводи апеляційної скарги за своїм змістом є неспроможними, оскільки місцевим судом надана належна оцінка доводам сторони відповідача.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, зокрема щодо розміру кредитної заборгованості, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката Некрасова Олексія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: