ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/30024/23

Провадження № 22-ц/4820/707/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2024 року (суддя Павловська А.А.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 15 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі - ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №14071-01/2022.

Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 договору про надання фінансового кредиту, реквізити та підпис сторін.

31 січня 2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 31012023 у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 - ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33900,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Згідно з умовами договору позичальник зобов`язується вчасно повертати кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором.

Всупереч умовам укладеного договору відповідач не виконує своїх зобов`язань, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснював жодних платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №14071-01/2022 в розмірі 33900,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що у зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками відсутні.

В апеляційній скарзі ТОВ ФК «ЄАПБ», посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, всі судові витрати стягнути з відповідача.

ТОВ ФК «ЄАПБ» в апеляційній скарзі вказує, що твердження суду про недоведеність належними та допустимими доказами факту отримання відповідачем будь-яких коштів на підставі кредитних договорів, а також сам факт укладення відповідачем цих кредитних договорів є необґрунтованим та суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи.

На думку апелянта наведена причина відмови у задоволенні позову є підставою для розірвання відповідних договорів, адже ненадання кредитних коштів позичальнику є істотним порушенням умов договору.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» наголошує на тому, що вищезазначений договір укладений з ОСОБА_1 в судовому порядку розірваний не був та у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не був визнаний, тобто діє презумпція правомірності правочину.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але і передачі грошової суми позичальнику.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Судом встановлено, що 15.01.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №14071-01/2022, згідно з умовами якого Товариство надало Клієнту фінансовий кредит в розмірі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити процентами за користування кредитом. Кредит надається строком на 20 днів, тобто до 03.02.2022, строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про Електронну комерцію» та діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 547,5% річних від суми кредиту з розрахунку 1,5% процентів на добу. Кредит надається в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Зазначений договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 5-6).

Згідно п.п.4.3 п.4 Кредитного договору, у разі якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладенні договору.

Відповідно до додаткових угод №3 від 03.02.2022 року, 09.02.2022 року, 16.02.2022 року до договору про надання фінансового кредиту № 14071-01/2022 від 15.01.2022 року сторони погодили продовжити строку дії договору в загальному на термін 21 день. За пунктом 1 зазначених додаткових угод будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються.

31 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі до відповідача, у сумі: 33900,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 12-14, 15, 16).

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно був укладений кредитний договір №14071-01/2022 від 15.01.2022 з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» про надання кредитних коштів. Відповідно до п.1.1 - 1.7 кредитного договору кредит наданоу розмірі 15000,00 грн., зі сплатою відсотків з користування кредитом в розмірі 1,5 % на добу, строком на 20 днів, до 03.02.2022 у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.

Підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ».

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Тобто, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як передбачено п.1.1 - 1.7 кредитного договору кредит надано в розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків з користування кредитом в розмірі 1,5 % на добу строком на 20 днів, тобто до 03.02.2022 року.

Отже, строк дії Договору про надання фінансового кредиту №14071-01/2022 від 15 січня 2022 року закінчився 03 лютого 2022 року, кредитор має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами протягом 20 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору по 03 лютого 2022 року.

Таким чином, розмір заборгованості за відсотками за Договором №14071-01/2022 від 15 січня 2022 року становить 4500,00 грн. з розрахунку (15000,00 грн. ? 100?1,5?20 днів ).

Після 03 лютого 2022 відсутнє право на нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Таким чином з відповідача за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором підлягає стягненню тіло кредиту в розмірі 15000,00 грн.+4500,00 грн. проценти за користування кредитом, а всього 19500,00 грн.

Суд звертає увагу також на наявні в матеріалах справи заявки від ОСОБА_1 про відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту від 03.02.2022, 09.02.2022, 16.02.2022, що підтверджує факт отримання грошових коштів ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №14071-01/2022.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі - 19500,00 грн., у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нову рішення про часткове задоволення позову. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в межах строку кредитування 19500,00 грн., з яких 15000 грн. - тіло кредиту, 4500,00 - заборгованість за відсотками.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п. 3 ч.2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовну заяву позивача задоволено на 57,52%, тому судовий збір сплачений за подання позову та за апеляційну скаргу, розраховується із застосуванням принципу пропорційності 3859,59 грн.(2684,00+4026,00)?57,52%)

Керуючись ст.ст. 374, 365, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за договором № 14071-01/2022 від 15.01.2022 року в розмірі 19500,00 грн., з яких 15000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4500,00 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () судовий збір в розмірі 3859,59 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк