Справа №639/8408/20
Провадження №2-п/639/38/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року у цивільній справі № 639/8408/20 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Лисенко А.О., звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року у цивільній справі № 639/8408/20 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, згідно якої просив визнати поважними причини пропуску та поновити процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року, скасувати заочне рішення.

В обґрунтування заяви зазначено, що заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року у цивільній справі № 639/8408/20 винесено передчасно, без врахування всіх обставин справи, оскільки: відповідач не був належним чином повідомлений про справу та не зміг надати свої заперечення щодо позовних вимог; у справі наявний неналежний склад відповідачів, що є самостійною підставою для відмови у позові; рішення прийняте за відсутності доказів укладання відповідачем договору про надання послуг, відсутності належності відповідачу особового рахунку, а також наявне перенесення необґрунтованої суми з іншого, невстановленого на не ідентифікованого особового рахунку.

Крім того, відповідач не є власником нерухомості, за опалення якої було стягнуто борг судовим рішенням. Наявний сплив позовної давності до щомісячних нарахувань.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечував щодо скасування заочного рішення.

Заявник ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили скасувати заочне рішення.

Проте неявка учасників справи у відповідності до вимог ч.1 ст. 287 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, отже суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2020 року доЖовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява КП «Харківські теплові мережі» з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання .

24.12.2020 судом у відповідності до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді на вищевказаний запит, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 січня 2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Призначено судове засідання (а.с. 12-13).

Слухання справи призначалося на 16.02.2021 та було відкладено на 31.03.2021, у зв`язку з находженням судді ОСОБА_2 у нарадчій кімнаті по кримінальній справі. При цьому відповідач ОСОБА_1 16.02.2021 в судове засідання не з`явився. (а.с. 23).

Про день, час та місце судового засідання, яке було призначено на 16.02.2021, відповідач повідомлявся шляхом направлення на його адресу: АДРЕСА_1 , судової повістки, однак судова повістка була повернута до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с. 17-18).

31 березня 2021 року відповідач у судове засідання також не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки за його місцем реєстрації та остання була повернута до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 25-26).

Відповідно до ч. 8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

31 березня 2021 року цивільна справа за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання була розглянута по суті, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, було ухвалено заочне рішення, про що не заперечував представник позивача.

Як зазначає заявник, що заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року у цивільній справі № 639/8408/20 винесено передчасно, без врахування всіх обставин справи, оскільки він не був належним чином повідомлений про справу та не зміг надати свої заперечення щодо позовних вимог.

Однак, як вбачається з матеріалів справи № 639/8408/20, справа перебувала у провадженні суду у період з 24.12.2020 по 31.03.2021 та неодноразово призначалась в судові засідання, про день, час та місце судових засідань відповідач повідомлявся шляхом направлення на його адресу реєстрації судових повісток. Однак відповідач ОСОБА_1 про причини неявки суд не повідомляв, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, заяв про зміну свого місця проживання також не подавав.

За таких обставин, відповідач ОСОБА_1 вважається таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи.

Як наголосив Верховний Суд України у Листі віл 01.05.2007 року про "Практику ухвалення та перегляду сулами заочних рішень у цивільних справах" суд до постановления ухвали про заочний розгляд справи обов`язково повинен перевірити факт повідомлення відповідача належним чином про час і місце судового засідання. Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 74 - 76 ЦПК (в новій редакції - ст.128-130 ЦПК України). При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і підстав для заочного розгляду справи не існує.

Пункт 30 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 встановлює, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст.224 ЦПК України допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з`явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті. При цьому необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника.

Так, 31 березня 2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволені у повному обсязі ( а.с. 31-34).

Копія даного судового рішення була направлена на адресу відповідача 01.04.2021, однак останнім отримана не була та повернута до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання»( а.с. 36-37).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 19.05.2021 з матеріалами справи № 639/8408/20 був ознайомлений представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який здійснював представництво за довіреністю (а.с. 38-39).

Однак, як зазначає заявник, після ознайомлення з матеріалами справи його представником - ОСОБА_3 , останній не передав йому жодної інформації щодо розгляду цивільної справи № 639/8408/20. Судове рішення не було отримане відповідачем, а про факт його існування він дізнався лише після ознайомлення 17 травня 2024 року з матеріалами справи представником відповідача, адвокатом Лисенко А. О.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2024, з матеріалами справи № 639/8408/20 був ознайомлений представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лисенко А.О. (а.с. 42-43).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року у цивільній справі № 639/8408/20 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року у цивільній справі № 639/8408/20 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Прийнято заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року у цивільній справі № 639/8408/20 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в провадження судді Труханович В.В. Призначено справу до розгляду в судове засідання.

Згідно ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та/або не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз змісту ст. 288 ЦПК України дає підстави вважати суду, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом наступних обставин: перша відповідач не з`явився в судове засідання та/або не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; друга - докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При цьому, наявність цих підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України).

Якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про розгляд справи у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних.

Відповідач відзив на позовну заяву разом з доказами, за наявності заперечень проти позову до суду не подавав, з клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів не звертався, доказів на підтвердження відсутності в нього технічної можливості прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не надавав, своїм правом брати участь у судовому процесі через представника, відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, не скористався.

За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з частиною 1 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як зазначено вище, відповідач ОСОБА_1 про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, у спосіб передбачений законом шляхом надсилання судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання. Однак в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки, також не повідомив про зміну свого місця проживання.

У своїй постанові від 29 січня 2020 року у справі № 5015/1763/12 Верховний Суд вказав на те, що сам факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав судові повістки за належною адресою, самостійно зазначеною позивачем у позовній заяві, та яка повернулася в суд у зв`язку з неотриманням адресатом, не може вважатися неналежним повідомленням сторони про час та місце судового розгляду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Зважаючи на наведені обставини та ураховуючи положення п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, суд дійшов висновку, що повістки про виклик відповідачів у судові засідання вважаються доставленими їм.

Отже, суд приходить до висновку, що в судове засідання відповідач не з`являвся та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву без поважних причин.

Що стосується стверджень представника заявника про те, що у справі наявний неналежний склад відповідачів, що є самостійною підставою для відмови у позові; рішення прийняте за відсутності доказів укладання відповідачем договору про надання послуг; відсутності належності відповідачу особового рахунку; наявне перенесення необґрунтованої суми з іншого, невстановленого на не ідентифікованого особового рахунку, суд зазначає наступне.

Так, до заяви про перегляд заочного рішення заявник не надав суду жодних доказів, які можуть бути визнані судом, як такі, що мають істотне значення для вирішення спору, та які не були враховані судом при ухваленні заочного рішення.

Крім того, суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Желтяков проти України від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі Брумареску проти Румунії (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року у цивільній справі № 639/8408/20, оскільки відсутні обставини для його скасування, визначені у ЦПК України, а тому заява відповідача не підлягає задоволенню.

Суд роз`яснює, що зазначене не перешкоджає відповідачу оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 260, 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року у цивільній справі № 639/8408/20 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання- залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.06.2024.

Суддя В.В. Труханович