465/7329/21
2-п/465/36/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Хлопка В.Ф. про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 28.02.2024 по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", за участі третьої особи - Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Франківського районного суду м.Львова перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", за участі третьої особи - Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту.

Заочним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 28.02.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", за участі третьої особи - Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту задоволено; звільнено з-під арешту однокімнатну квартиру, загальною площею 37,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), власником якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , накладеного постановою про арешт майна боржника серія та номер ВП №40483283 від 16.01.2014 року Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (реєстраційний номер обтяження 16925594 від 16.01.2014 року).; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" судовий збір у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 коп.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" судовий збір у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 коп.

02.04.2024 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Хлопко В.Ф. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 28.02.2024 по цивільній справі №465/7329/21 за вищевказаним позовом.

Заяву мотивує тим, що 13.03.2024 ОСОБА_2 отримала на електронну адресу повне заочне рішення від 28.02.2024 у справі №465/7329/21. Зазначає, що з 25.05.2022 через об`єктивні причини ОСОБА_2 подавала клопотання про відкладення розгляду справ, а саме у зв`язку із мобілізацією її представника адвоката Барнича В.М. та збойну агресію рф проти України, внаслідок якої вона була змушена виїхати за кордон, а технічної можливості для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції у неї не було.

Вказує, що 08.03.2024 між ОСОБА_2 та адвокатом Хлопко В.Ф. укладено договір про надання професійної правничої допомоги та 11.03.2024 адвокатом було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. Зазначає, що відповідачка із даним рішенням суду не погоджується, вважає його таким, що постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу суду на те, що на момент звернення позивача із вказаним позовом діяв Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" згідно положень якого однокімнатна квартира, загальною площею 37,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 та є предметом іпотеки підпала під дію вищевказаного нормативно-правового акта, а отже позивач достеменно знав про відсутність у нього права на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки. Також, зазначає, що на дату прийняття заочного рішення від 28.02.2024 зупинена дія реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки у зв`язку із внесеними змінами до Закону України "Про іпотеку" від 15.03.2022. Окрім цього, вказує, що при прийнятті заочного рішення від 28.02.2024 судом використано неактуальну Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.09.2021 року, оскільки ОСОБА_2 09.03.2024 отримано актуальну інформацію, яка є відмінною від інформації станом на 02.09.2021.

Враховуючи вищевикладене, просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 28.02.2024 року у справі №465/7329/21 і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача подав заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, зазначив, що будучи належним чином повідомленою, ОСОБА_2 жодного разу не з`явилася в судове засідання, також не подала відзив з неповажних причин. Окрім цього, зазначає, що підстави для перегляду заочного рішення, викладені у заяві, є безпідставними, оскільки тимчасова заборона звернення стягнення на іпотечне майно не є обставиною, за якою право іпотекодержателя не може буи захищено від порушень, пов`язаних із його арештом.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви, просив залишити таку без задоволення.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча й належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення такого, однак в матеріалах справи міститься заява представника такої про розгляд справи без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, вважає, що заява не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вже зазначалось, заочним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 28.02.2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", за участі третьої особи - Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту задоволено; звільнено з-під арешту однокімнатну квартиру, загальною площею 37,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), власником якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , накладеного постановою про арешт майна боржника серія та номер ВП №40483283 від 16.01.2014 року Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (реєстраційний номер обтяження 16925594 від 16.01.2014 року).; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" судовий збір у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 коп.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" судовий збір у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 коп.

Щодо поновлення стороні відповідача строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 28.02.2024 суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З матеріалів справи, вбачається, що відповідачкою повний текст заочного рішення від 28.02.2024 отримано 13.03.2024.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість поновлення стороні відповідача строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно з ч. 3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вищевказаної норми випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання, які судом призначались на 21.02.2022, 19.04.2022, 01.06.2022, 22.06.2022, 15.09.2022, 16.12.2022, 26.01.2023, 01.02.2023, 02.03.2023, 11.04.2023, 24.05.2023, 21.06.2023, 27.09.2023, 31.10.2023, 04.12.2023, 28.12.2023, 03.01.2024 та 28.02.2024 не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про такі.

В судове засідання 28.02.2024 ОСОБА_2 , вкотре, не з`явилась хоча й належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки про виклик до суду на електронну адресу такої, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 10.01.2024 року, однак до суду вкотре надійшло клопотання від відповідачки ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи на час дії воєнного стану, з підстав, зазначених в попередніх клопотаннях, а саме: необхідності пошуку кваліфікованого представника у даній цивільній справі, відсутністю у неї юридичної освіти, відсутність доступу до технічних засобів, що унеможливило нею повною мірою реалізувати право на захист інтересів у суді.

Згідно статей 1, 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях уразі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та праві законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Відповідно до змісту статті 7 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку,на який його було введено. До закінчення строку, на який було введено воєнний стан, та за умови усунення загрози нападу чи небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності Президент України може прийняти указ про скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях, про що має бути негайно оголошено через засоби масової інформації.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє станом на даний момент.

За загальним правилом при вирішенні питання щодо можливості відкладення розгляду справи в період дії воєнного стану на підставі поданої учасниками судового процесу заяви суд залежно від інтенсивності бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться суд, або учасник справи (його представник), поведінки суб`єктів владних повноважень, що мають компетенцію в сфері повідомлень щодо ризиків перебування на певній території (об`єкті нерухомості) та ін., має дотримуватися балансу між безпекою суддів, працівників апарату, учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства. При цьому врахуванню підлягають попередня поведінка учасника справи, можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, можливість прибути у судове засідання та скористатися правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Процесуальний закон не визначає обов`язок та право суду відкладати судове засідання до припинення бойових дій та військового стану в Україні, та неможливість розгляду справи у зв`язку з перебуванням сторони за кордоном.

Відтак, в оскаржуваному заочному рішенні судом не встановлено підстав для відкладення розгляду по даній справі, а тому в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи було відмовлено за наведених вище обставин.

Також, зазначалось, що дана справа перебуває в провадженні суду близько 2,5 років і за цей час відповідачка не скористалась правом на подання відзиву, проведення судового засідання в режимі відеоконференції, правом на залучення іншого представника чи скерування до суду письмових пояснень, хоча таке їй неодноразово роз`яснювалось в постановлених ухвалах суду та надавався строк для того, щоб така скористалась наданим їй правом.

Окрім цього, належність повідомлення судом про судові засідання та факт обізнаності відповідачки про розгляд справи в суді, де вона є стороною, свідчить і подання такою неодноразових клопотань про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідачка була належним чином повідомленою судом про розгляд справи та про проведення судових засідань.

Суд звертає увагу, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Щодо доказів, які долучені представником відповідача до заяви про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 28.02.2024 року та покликань сторони відповідачки, такі не мають істотного значення для вирішення вказаної справи, враховуючи наступне.

Представник відповідача мотивує заяву нормами процесуального законодавства, які станом на час звернення до суду втратили чинність.

Питання заборони примусового стягнення нерухомого майна, яке виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчим кредитом регулювалося Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" відповідно до якого не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя; - є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Однак, вищезазначений закон, на який посилається представник відповідачки, станом на момент прийняття судом рішення у справі втратив чинність на підставі Кодексу № 2597-VIII від 18.10.2018.

Щодо тверджень представника відповідача на те, що станом на дату прийняття заочного рішення від 28.02.2024 була зупинена дія статей 37, 38, 40, 41, 47 ЗУ "Про іпотеку" щодо реалізації предмета іпотеки, суд такі, як доказ, яке має істотне значення для правильного вирішення справи, до уваги не бере, оскільки тимчасова заборона звернення стягнення на іпотечне майно не є обставиною, за якою право іпотекодержателя не може бути захищено від порушень, пов`язаних з його арештом, оскільки забезпечені іпотекою права іпотекодержателя існують незалежно від наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Подібний за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2018 року у справі №910/4772/17, від 31.10.2018 у справі №923/1105/17 (ЄДРСРУ № 77586100), від 19 червня 2019 року у справі №825/1764/16 (ЄДРСРУ №82473109), від 17.10.2019 у справі №822/1426/16 (ЄДРСРУ № 84987811).

Більш цього, задоволення судом вимоги про звільнення майна з-під арешту не призводить автоматично до реалізації позивачем такого нерухомого майна, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки не є предметом розгляду даної справи.

Окрім цього, суд звертає уваги на те, що права та вимоги АКІБ «УкрСиббанк», у подальшому ТОВ «Кей-Колект», як іпотекодержателя, були зареєстровані значно раніше, ніж накладено арешт, а тому право іпотекодержателя є пріоритетним відносно інших прав і ніяких перешкод у реалізації права позивача на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки не існує.

З урахуванням того, що арешт накладений на спірну квартиру, яка перебуває в іпотеці, згідно частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» позивач як іпотекодержатель має пріоритетне права на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно, яке виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Оскільки зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації, вимоги ТОВ «Кей-Колект» як іпотекодержателя спірного нерухомого майна підлягають задоволенню.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 338/1118/16-ц ( провадження № 61-16095св18), підстави відступити від зазначеного висновку суд не встановив.

Суд також не бере до уваги покликання представника відповідачки на те, що при прийнятті заочного рішення від 28.02.2024 судом використано неактуальну Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.09.2021 року, оскільки вказаний витяг є повним та містить необхідну для суду інформацію; підстав вважати його недостовірним у суду немає.

Більш цього, представник відповідача, покликаючись на те, що вищевказаний витяг є неналежним, недопустимим, недостовірним та недостатнім доказом, оскільки містить неактуальну інформацію, не зазначає, в чому саме полягає неактуальність такої інформації, хоча відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, зважаючи на те, що відповідачка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи відповідачкою та її представником не наведено, суд приходить до висновку, що підстави для скасування заочного рішення відсутні, а тому заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Хлопка В.Ф. про перегляд заочного рішення суду від 28.02.2024 слід залишити без задоволення.

При цьому, суд роз`яснює заявнику, що відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

З наведених міркувань, керуючись ст. ст. 284, 287-288 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2024.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Хлопка В.Ф. про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 28.02.2024 по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", за участі третьої особи - Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в тридцятиденний строк з дня проголошення ухвали про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали, з урахуванням перебування головуючої у відпустці, виготовлено 17.06.2024.

Суддя Марків Ю.С.