У Х В А Л А

"19" червня 2024 р. Справа № 596/1126/24

Провадження № 2/596/384/2024

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., розглянувши позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Книша Романа Васильовича до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів у вихованні та спілкуванні з дітьми ,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Книш Р.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Гусятинського районного суду із позовом до ОСОБА_2 та просить суд зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не перешкоджати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та синами, синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та способи участі: спілкування з дітьми кожної суботи і неділі з 12.00 години по місцю проживання дітей і один інший день тижня, по бажанню, попередньо узгодивши з матір`ю дітей годину зустрічі; перебування дітей у батька, один- два рази на тиждень, попередньо угодивши з матір`ю, день та години перебування.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, згідно із яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорюванні особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст.16 ЦК України).

В той же час позовна заява не містить викладу обставин (з посиланням на докази), якими позивач обґрунтовує позовні вимоги в частині перешкод в спілкування з дітьми саме відповідачем, не зазначено, якими саме діями відповідач не визнає, порушує, чи оспорює його права відносно спілкування з дітьми, не зазначені докази, зокрема, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дочкою та синами.

Тобто, в порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить викладу обставин та зазначення доказів, що підтверджують порушення прав позивача, а саме про наявність перешкод зі сторони відповідача у спілкуванні позивачем з дітьми, наявність спору між батьками з цього питання.

Відтак суд зазначає, що передумовою звернення до суду з даним позовом є невиконання одним з батьків рішення органу опіки та піклування.

При цьому, суддя звертає увагу сторони позивача, що обов`язок надання доказів та збирання доказів покладено на сторону по справі, яка посилається на вказані докази, а не на суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За такого, позивачу необхідно надати суду докази наявності спору між сторонами про порядок спілкування батька з дітьми та вчинення відповідачкою перешкод у його спілкуванні з дітьми.

Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно з ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до вимог ст. 52, ст. 53 ЦПК України треті особи поділяються на два види: треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача.

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, в якому фактично просить встановити йому можливість побачення з ними, але в порушення ч. 4 ст. 19 СК України не вказує в позовній заяві в якості сторони або третьої особи орган опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку, що позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.174-177,185,259-261 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву позивача ОСОБА_1 - адвоката Книша Романа Васильовича до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів у вихованні та спілкуванні з дітьми - залишити без руху.

Надати позивачу строк десятьднів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків заяви.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК