КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/2181/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.

розглянувши упорядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Ярмола О.Я.,-

встановив:

У лютому 2024 року ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 06.05.2023-100002186 від 06 травня 2023 року у розмірі 16 960 грн 00 коп. та судові витрати у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 16 960 грн 00 коп. станом на 01 лютого 2024 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2024 рокуназваний позов задоволено частково.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 06.05.2023-100002186 від 06 травня 2023 року у розмірі 14 720 грн 00 коп. та судові витрати урозмірі 2102 грн 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Споживчий центр» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із безпідставності нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування після 16 червня 2023 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 06 травня 2023 року між сторонами укладено кредитний договір № 06.05.2023-100002186, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн 00 коп. Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання; черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Строк кредитування 42 дні.

Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 3 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та період «Економ».

Кредитний договір підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора.

ОСОБА_1 належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Станом на 01 лютого2024року загальна сума заборгованості становить 16 960 грн 00 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 8 000 грн 00 коп.; заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 8 960грн 00 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Споживчий центр» зазначило, що ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного кредитного договору.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» ).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» , вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18 зробив висновок, що: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, 06 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 06.05.2023-100002186, який було підписано відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора.

При укладенні вказаного кредитного договору ОСОБА_1 повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені у разі отримання кредиту та щодо розміру відсотків, які відповідач зобов`язаний буде повернути.

Так, паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення кредитного договору з метою повідомлення про умови надання кредиту. Уразі непогодження позичальника із викладеними у ньому умовами, останній має право відмовитися від отримання відповідної фінансової послуги.

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не звертався до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась зі всіма умовами такого договору.

На підставі укладеного кредитного договору № 06.05.2023-100002186 ОСОБА_1 отримано кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківська картка) грошових коштів у розмірі 8 000грн 00 коп.зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2, 00 % (ставка«Економ»), 3,00 % (ставка «Стандарт»), строком на 42 календарних дні.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Відтак, підписавши електронний кредитнийдоговір, ОСОБА_1 добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Так, у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі за № 910/9072/17 зроблено висновок про те, що за приписами ст. ст. 509, 598, 599, 631 ЦК України закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно із ст. 599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином. Тобто, кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту - є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору.

За вказаним кредитним договором строк кредитування становить 42 дні, ставка «Економ» - 14 днів, процентна ставка стандартна - 2, 00 %; ставка «Стандарт» - 3, 00 %.

Так, у п. 3.3.6 кредитного договору зазначено, що проценти за користування кредитом встановлюються у заявці, яка є невід'ємною частиною даної оферти.

Вказана заявка підписана ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису.

Відповідно до п. п. 5, 6 заявки, первинний період користування кредитом 14 днів, період користування ставкою «Економ» (2 % за 1 день користування кредитними коштами). Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3 % за 1 день користування кредитними коштами, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».

Тобто сторони, користуючись принципом свободи договору, погодили, що в період дії первинного періоду позичальник сплачує 2, 0 % процентів за кожен день користування кредитом. Ці проценти є платою за правомірне (договірне) користування кредитом і нараховуються на підставі ст. 1048 ЦК України.

Ставка «Стандарт» становить 3, 0 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням первинного періоду та періоду «Економ»). Вказані проценти є платою за користування кредитом (окрім пільгового періоду) і нараховуються на підставі ст. 1048 ЦК України.

Так, застосований кредитором підхід при складанні розрахунку заборгованості нарахування відсотків за користування кредитом не суперечить нормам матеріального права та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договром здійснено ТОВ «Споживчий центр» з дотриманням умов кредитного договору, підписаного відповідачем.

Розрахунок, наданий позивачем, відповідачем не спростований.

Сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір відсоткової ставки.

Так, строк кредитування становить 42 дні.

Термін дії ставки «Економ» 2 % за 1 день користування кредитними коштами - 14 днів.

Сума кредиту - 8 000 грн 00 коп.

Відтак, розмір нарахованих відсотків за користування кредитними коштами становить 2 240 грн 00 коп. ((8 000 грн 00 коп х 2 %) х 14 днів).

Термін дії ставки «Стандарт» 3 % за 1 день користування кредитними коштами (враховуючи визначений сторонами строк кредитування) - 28 днів.

Відтак, розмір нарахованих відсотків за користування кредитними коштами становить 6 720 грн 00 коп. ((8 000 грн 00 коп х 3 %) х 28 днів).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доведеними та обгрунтованими позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн 00 коп. та за простроченими відсотками у розмірі 8 960 грн 00 коп.

Висновок суду першої інстанції щодо нарахування ТОВ «Споживчий центр» відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування є помилковим.

Відтак, суд першої інстанції не врахував обумовлені сторонами умови кредитного договору щодо встановленого строку кредитування та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 16 квітня 2024 року ухвалено з неповним з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

У порядку розподілу судових витрат, за подання позовної заяви підлягає стягненню судовий збір з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» у розмірі 2 422 грн 40 коп.

За подання апеляційної скарги підлягає стягненню судовий збір з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» у розмірі 3 633 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 960 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 20 грудня2024року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник