Провадження № 2/638/1873/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.06.2024 м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Штих Т.В.,

секретаря Кассіч Н.А.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Богданович Альона Олександрівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Богданович А. О. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 .. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 не зміг скористатися своїм правом на прийняття спадщини через необізнаність про наявність заповіту, який був складений померлою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тільки 01 червня 2022 року випадково ОСОБА_1 від фізичної особи ОСОБА_3 стало відомо про наявність заповіту. 1 червня 2023 року ОСОБА_3 передав позивачу оригінал заповіту. 20 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Богданович А. О. із заявою про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини. 20 липня 2023 року Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Богданович А. О. зареєструвала у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 3 спадкова справа № 2/2023 від 20 липня 2023 року. 25 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 28 серпня 2023 року за вих № 37/02-31 ОСОБА_1 отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. У зв`язку з чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Від відповідача відзиву не надходило.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2023 року клопотання про витребування доказів було задоволено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2023 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, проведеного на підставі Розпорядження № 02-06/131 справу розподілено на суддю ОСОБА_4 .

Ухвалою Дзержинського районного суду від 07 березня 2024 року суддя Штих Т. В. прийняла справу до свого провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтвердила доводи, наведені в позовній заяві, наполягала на задоволені позову. Вказала, що уточнила позовні вимоги, та зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у родинних стосунках не перебували. Не змогла відповісти на запитання головуючої які ж стосунки були між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Повідомила, що ОСОБА_1 надавав декілька разів їй продукти харчування. Про те, що ОСОБА_2 залишила заповіт на користь позивача, ОСОБА_1 дізнався лише зі слів ОСОБА_3 , який 01 червня 2023 року передав йому оригінал заповіту. ОСОБА_3 супроводжував процес оформлення заповіту, і у подальшому повідомив ОСОБА_1 про смерть ОСОБА_2 , а також про наявність заповіту на його користь. У померлої не було родичів, жодних договорі на своє утримання ОСОБА_2 не укладала.

Особисто позивач у судове засідання не зявився. Представник позивача наполягала, що вона у повній мірі володіє інформацією у справі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістили.

Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 280 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 складено заповіт від 25 червня 2021 року, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 1091, номер у спадковому реєстрі 67881109, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1

20 липня 2023 року ОСОБА_1 склав заяву про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 .

25 серпня 2023 року ОСОБА_5 , яка діє в нтересах ОСОБА_1 зврнулась до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Богданович А. О. із заявою, в якій просить видати свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 .

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Богданович А. О. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій за вих № 37/02-31 від 28.08.2023. В обгрунтування відмови нотаріус зазначила, що ОСОБА_1 не прийняв спадщину у встановленому законом порядку, а із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся після спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з позовною заявою ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою, за якою постійно проживала спадкодавець ОСОБА_2 . Таким чином, відомостей про те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 матеріали справи не містять. У зв`язку з вищевикладеним, позивач у шестимісячний строк після смерті спадкодавця повинен був звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що до нього у 2021 році звернулась його знайома ОСОБА_6 і попросила його, так як знала, що у нього є знайомі нотаріуси, допомогти у оформленні заповіту її знайомій ОСОБА_2 . У призначений час та день він забрав ОСОБА_2 на вулиці, в будинок не заходив, та відвіз її до нотаріуса на АДРЕСА_1 . Дорогою вони не розмовляли. Про що розмовляла ОСОБА_2 з нотаріусом він не знає, коли оформили заповіт, він відвіз ОСОБА_2 додому. У подальшому через декілька днів він зустрівся з ОСОБА_7 і вона передала йому оригінал заповіту, тоді він побачив його зміст, і сказала, хай заповіт залишиться в нього для надійності. За вказану послугу він отримав кошти. У подальшому почалася війна і він виїхав, коли повернувся до Харкова, йому стало відомо, що ОСОБА_2 померла. Він знайшов ОСОБА_1 , так як він є публічною особою, і знайти його було не складно, і передав йому заповіт. На запитання головуючої чи не виникло питання чому саме стороння особа передає заповіт і чи є воля спадкодавиці на такі дії, свідок не зміг відповісти.

Суд звертає увагу та на ті факти, що складаючи заповіт ОСОБА_2 вказала особисті дані ОСОБА_1 , а саме дату народження та ОСОБА_8 . Як особа 1936 року народження, з почерку якої на заповіті вбачається про порушення координації рухів, яка особисто близько не була знайома з ОСОБА_1 , могла надати таку інформацію нотаріусу.

Також не з`ясованими залишаються обставини знаходження бланку оригіналу заповіту у ОСОБА_3 , який з його слів отримав його у сторонньої особи- ОСОБА_9 , та отримав за це кошти. Жодних даних про ОСОБА_10 у матеріалах справи не міститься.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що зверненням з відповідним позовом до суду позивач намагається легалізувати сумнівні дії третіх осіб щодо складання заповіту.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦПК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для припиняння спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надав та не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 656/399/19 (провадження № 61-633св20)., від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18), від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), від 01 червня 2022 року у справі № 148/1805/20( провадження № 61-16005св21.

Постановою Верховного суду від 26.06.2019 по справі №565/1145/17 розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №607/13549/21, провадження №61-562св23, зазначено, що перебування спадкоємців за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які унеможливили чи в інший спосіб перешкодили вчасно здійснити таку дію.

У судовому засіданні представник позивача відмовилась надавати інформацію про місце перебування позивача та зазначила, що самостійно здійснює захист його інтересів. За таких обставин суд не має можливості встановити місце знаходження позивача з січня 2022 року по 01 червня 2023 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивач посилається на те, що на він дізнався про наявність заповіту лише 01 червня 2023 року, тому має місце юридична необізнаність.

Проте суд критично ставиться до вказаних доводів, з огляду на показання представника позивача та свідка ОСОБА_3 .

Також не зрозуміли є проміжок часу з 01 червня до 20 липня 2023 року, протягом якого ОСОБА_1 , отримавши 01 червня 2023 року заповіт, не звертався до нотаріусу. І лише 25 серпня 2023 року майже тільки через три місяці ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для отримання спадщини за заповітом. Отримавши 28 серпня 2023 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивач лише 10 жовтня 2023 року звертається до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Таким чином, суд, оцінюючи відповідно до ст. 89 ЦПК України докази, надані представником позивача ОСОБА_1 , приходить до висновку про те, що його доводи про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 є недостатніми та не можуть бути визнані судом як поважні.

Отже, правові підстави для задоволення позовних вимог та поновлення строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 відсутні у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити за його необґрунтованості.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1220, 1270, 1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Богданович Альона Олександрівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом - залишити без задоволення.

Судові витрати вважати сплаченими позивачем.

Повний текст рішення складений 20 червня 2024 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: Т. В. ШТИХ