КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Сердинський В.С.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2091/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Кролівець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди,

В с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 09 вересня 2019 року о 16 годині 50 хвилин відповідач, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107», н.з. НОМЕР_1 в Броварському районі Київської області на 48 км + 400 м автодороги Київ-Чернігів, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, розпочинаючи рух не переконався, що це буде безпечно для нього та інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI SONATA», н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями відповідач порушив п.п. 2.3 «б», 10.1 ПДР України, отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2020 року, було закрито адміністративне провадження про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно відповідача, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Однак, зазначеною постановою було встановлено, що відповідач є винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно полісу №АО/5728271.

Згідно Акту огляду транспортного засобу та Звіту з оцінки пошкоджень від 12.09.2019 року, вартість збитків після ДТП складає 293 081,00 грн. (у звіті вказані Леї (189 084,51), національна валюта Республіки Молдова, курс леїв станом на 01.12.2021 року складає 1,55, таким чином, розмір шкоди у гривні складає 293 081,00 грн.).

Згідно електронного листа Національного бюро автострахувальників Молдови від 22.11.2019 року, було повідомлено ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» про ДТП.

ОСОБА_5 є громадянином Республіки Молдова, тому він не міг у інший спосіб повідомити страхову компанія про ДТП, окрім як звернувшись до Національного бюро автострахувальників Молдови за допомогою.

Згідно заяви від 20.08.2021 року, позивач повторно звернувся до страхової компанії за для отримання страхового відшкодування.

Однак, згідно листа від 01.09.2021 року, страховою компанією було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку із пропуском строку на звернення.

Позивач вважає, що пропустив строк на звернення до страхової компанії із поважних причин.

Так він не мав можливості звернутися до страхової компанії в межах 1 року із моменту ДТП, оскільки:

- розпорядженням КМУ від від 14 березня 2020 р. № 287-р. "Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2", було тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародних пасажирських перевезень, крім здійснення перевезень осіб з метою забезпечення захисту національних інтересів або у зв`язку з виконанням міжнародних зобов`язань, а також представників дипломатичних установ та гуманітарних місій. Тимчасово заборонено з 00 год. 00 хв. 16 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. перетинання державного кордону на в`їзд в Україну для іноземців та осіб без громадянства, крім тих, що мають право на постійне або тимчасове проживання в Україні, є подружжям або дітьми громадян України, працівників іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, акредитованих в Україні, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей; водіїв та обслуговуючого персоналу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів. В`їзд в Україну інших категорій іноземців та осіб без громадянства здійснюється за погодженням з Міністерством закордонних справ;

- постановою КМУ від 27 серпня 2020 р. № 757 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", було запроваджено карантин в період з 00 год. 00 хв. 28 серпня 2020 р. до 00 год. 00 хв. 28 вересня 2020 р., яким заборонялося: в`їзд на територію України іноземцям та особам без громадянства.

Протягом 2020 року, карантинні обмеження неодноразово продовжувалися, таким чином, позивач, як іноземець не мав можливості приїхати до України та звернутися до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно полісу №АО/5728271, матеріальна шкода в межах полісу складає 100 000 грн. тому, позивач вимушений звернутися до суду із позовом про стягнення із винуватця ДТП різниці між шкодою та сумою, яку могла сплатити страхова компанія, тобто 183 626,77 грн. (283 626,77-100 000=183 626,77).

Посилаючись на викладене та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив суд:

- стягнути із ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 99 000 гривень 00 копійок;

- стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 262 491 гривня 76 копійок;

- стягнути із відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнутоіз ПАТ«Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 99 000 гривень 00 копійок.

Стягнутоіз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 262 491 гривня 76 копійок.

Стягнутосолідарно із ПАТ«Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 521 гривня 27 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2023 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не урахував того, що позивач несвоєчасно подав заяву про виплату страхового відшкодування, тому страхова компанія правомірно відмовила йому у здійсненні цієї виплати.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи у встановлений строк не скористались.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 09 вересня 2019 року о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107», н.з. НОМЕР_1 в Броварському районі Київської області на 48 км + 400 м автодороги Київ-Чернігів, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, розпочинаючи рух не переконався, що це буде безпечно для нього та інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI SONATA», н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями відповідач порушив п.п. 2.3 «б», 10.1 ПДР України, отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2020 року, було закрито адміністративне провадження про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 , у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Однак, зазначеною постановою було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є винним у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с. 8).

Також встановлено, що 11 червня 2019 року між ПАТ HACK «ОРАНТА» та ОСОБА_2 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів - Поліс АО 5728271, яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н. НОМЕР_1 (а.с. 9).

Згідно з Актом огляду транспортного засобу №2302/09 А та Звіту з оцінки пошкоджень від 12 вересня 2019 року, вартість збитків після ДТП складає 293 081,00 грн. (у звіті вказані Леї (189 084,51), національна валюта Республіки Молдова, курс леїв станом на 01.12.2021 року складає 1,55, таким чином, розмір шкоди у гривні складає 293 081,00 грн.) (а.с. 16-21).

Відповідно до електронного листа Національного бюро автострахувальників Молдови від 22 листопада 2019 року ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» було повідомлено про ДТП, яке сталося на території України (а.с. 12).

Згідно із заявою від 20 серпня 2021 року, позивач ОСОБА_5 повторно звернувся до страхової компанії ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» для отримання страхового відшкодування (а.с. 13-14).

Листом від 01 вересня 2021 року, страховою компанією ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку із пропуском строку на звернення (а.с. 15).

Згіднозі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За правилом ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції установив, що, позивач дійсно пропустив річний строк для звернення із заявою про страхову виплату. Однак, суд урахував існування поважних причин для пропуску цього строку.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на правомірність відмови у здійсненні страхової виплати оцінюються судом критично з таких підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначено, що підпункт 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц).

Встановивши, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_5 повідомив про факт ДТП та звернувся до страховикаіз заявою про виплату відшкодування, однак пропустив визначений підпунктом 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" річний строк через обставини, які не залежали від нього, при цьому відповідна заява подана в межах страхової суми та протягом строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення суми страхового відшкодування з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди відповідача з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасуванні відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 20 червня 2024 року.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова