КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/9656/2024 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оголошення фізичної особи померлою,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересована особа: Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Зазначили, що весною 2000 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_2 , після сімейного конфлікту покинула своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та переїхала на проживання до своєї бабусі у м.Майкоп, Республіка Адигея, РФ. По теперішній час її місцезнаходження невідомо. Бабуся вже давно померла, а ОСОБА_3 22 роки не виходила на зв`язок, їхнім життям не цікавилась, всі їх намагання з нею зв`язатись чи знайти успіху не мали. Зазначили, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.11.1998 року їм на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . За відсутності ОСОБА_3 вони несуть надмірні витрати по квартплаті та утриманню житла та інше. З питань зняття з реєстрації ОСОБА_3 вони неодноразово звертались в різні інстанції, на що отримали відповідь, що вирішити це питання можливо після прийняття рішення суду про оголошення її померлою. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлою.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про оголошення померлою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає помилковим висновок суду про недоведеність підстав для задоволення заяви про оголошення померлою ОСОБА_3 адже відповідно до положень ст. 46 ЦК України оголошення особи померлою можливе, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Апелянт звертає увагу на те, що у Північно-Кавказькому регіоні РФ з 1999 року протягом одинадцяти років мали місце бойові дії збройних сил РФ проти народів північного Кавказу (Друга Кавказька війна), що дає підстави припустити вірогідність смерті ОСОБА_3 щодо якої більше 20 років немає даних.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання заявниця ОСОБА_2 та представник Деснянського районного у м.Кєиві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 є сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 06.11.1998 року, заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є співвласниками квартири АДРЕСА_2 в рівних долях.

ОСОБА_3 зареєстрована у вказаній квартирі.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 26.12.2023 року витребувано від Деснянського УП ГУ НП у м. Києві інформацію про фактичне місце проживання громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 ; чи є будь-які фактичні дані про її перебування у вказаній квартирі і будинку в період з 2000 року по грудень 2023 року; чи притягувалась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органами поліції до будь-яких видів відповідальності і чи складались відносно останньої будь-які процесуальні документи; витребувано від Консультативно-діагностичного центру Деснянського району (Центральна поліклініка Деснянського району м.Києва) інформацію, а саме, чи стоїть на обліку в Консультативно-діагностичному центрі Деснянського району м.КиєваЦюцюра Катерина Володимирівна, ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка: АДРЕСА_1 ; чи зверталась за медичною допомогою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка: АДРЕСА_1 , в період з 2000 року по грудень 2023 року; чи заведенні в реєстратурі Консультативно-діагностичного центру Деснянського району реєстраційні документи стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки: АДРЕСА_1 , в період з 2000 року по грудень 2023 року; витребувано від відділення поштового зв`язку№02034 інформацію, а саме, чи отримувала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка: АДРЕСА_1 , в період з 2000 року по грудень 2023 року будь-які види поштової кореспонденції; витребувано від Адміністрації ЖЕД-318 Деснянського району м.Києва інформацію, а саме, чи є в Житлово - експлуатаційній дільниці №318 Деснянського району міста Києва, на обслуговуванні якої знаходиться будинок АДРЕСА_3 будь-які фактичні дані про проживання «або відсутність» в квартирі АДРЕСА_4 по місцю реєстрації громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2000 року по грудень 2023 року; чи зверталась громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2000 року по грудень 2023 року за будь-якими документами, довідками; чи сплачувала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартирну плату та комунальні послуги; чи зустрічали працівники ЖЕД-318, які обслуговують будинок АДРЕСА_3 в період з 2000 року по грудень 2023 року громадянку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по місцю її реєстрації; витребувано від Школи І-ІІІ ступенів Деснянського району м.Києва інформацію чи навчалась в школі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і чи закінчила школу; витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію, а саме, чи перетинала державний кордон України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.01.2000 року по теперішній час в іншу країну, чи поверталася до України та коли.Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 15.01.2024 року витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію, а саме, чи перетинала державний кордон України громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.01.2000 року по теперішній час в іншу країну, чи поверталася до України та коли.

Відповідно до акту ЖЕД-318 від 22.06.2023 року, ОСОБА_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_2 з 2000 року.

Відповідно до листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва» від 12.01.2024 року № 10249-112, підприємство надає послуги з утримання будинків та споруд з 01.05.2015 року. ОСОБА_3 в період з 01.05.2015 року по грудень 2023 року за будь-якими документами, довідками до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва» безпосередньо та до структурного підрозділу ЖЕД-318 не зверталась. Інформація щодо оплати за комунальні послуги та квартирну плату ОСОБА_3 відсутня.

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19-3352/18/24-вих від 16.01.2024 року, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією ОСОБА_3 в період з 08.11.2017 року по теперішній час (станом на 9.54 год. 16.01.2024 року) не виявлено. Аналогічна інформація викладена у листі Центру № 19-4954/18/24-Вих від 23.01.2024 року (станом на 12.28 год. 23.01.2024 року).

Як вбачається з листа Школи І-ІІІ ступенів № 308 Деснянського району м.Києва №08 від 15.01.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчалась у вказаній школі у період з 1996 року по 2003 рік, була відрахована зі школи за заявою батьків з 8-Г класу 29.08.2003 року у зв`язку із переїздом до Адигейська.

Відповідно до листа Деснянського УП ГУ НП у м.Києві від 01.02.2024 року № 4029/125/49-2024, а також рапорту старшого ДОП Деснянського УП ГУ НП у м.Києві Лук`янчука Д., на виконання ухвали про надання інформації про фактичне місце проживання ОСОБА_3 неодноразово відвідувалась квартира АДРЕСА_2 , однак дверей на неодноразові відвідування ніхто не відчинив та в усній бесіді з мешканцями будинку було встановлено, що останнім нічого невідомо про ОСОБА_3 , в зв`язку із чим встановити фактичні дані про її перебування у вказаній квартирі у період з 2000 року по 2023 рік не виявлося за можливе. Компрометуючими матеріалами Деснянське УП ГУ НП у м.Києві відносно ОСОБА_3 не володіє.

Суд першої інстанції за клопотанням заявників допитав свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_4 показала, що вона знайома з заявниками з 2005 року. Заявник ОСОБА_3 проживає у Туреччині з 2016 року. З ОСОБА_3 вона не знайома, ніколи її не бачила, востаннє чула про неї від ОСОБА_2 у 2014 році.

Свідок ОСОБА_5 показала, що знає заявницю ОСОБА_2 , працювала разом з нею в банку. На даний час ОСОБА_2 проживає у Туреччині приблизно 6-7 років. ОСОБА_3 вона ніколи не бачила, зі слів заявниці знає, що приїхала бабуся з Росії та забрала ОСОБА_3 із собою. Бабуся померла, а про ОСОБА_3 нічого невідомо. Деякий час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 листувалися, а потім зв`язок припинився.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанціїдійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про оголошення померлою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Відповідно до змісту вказаних норм рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тобто, сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною.

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц,від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18, від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19, від 30 березня 2022 у справі № 295/4293/21.

При цьому відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається зі змісту заяви, свої вимоги про оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалася на відсутність у відомостей про місце проживання ОСОБА_3 вже більше 20 років, а також те, що ОСОБА_3 не давала звістки про себе, не з`являлася за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Наведені заявниками послання не є підставою для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлою. Заявниками не надано суду належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо б було зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У заяві ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зазначають, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після сімейного конфлікту у 2000 році, тобто у віці 11 років, покинула помешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 була відрахована зі Школи І-ІІІ ступенів № 308 Деснянського району м.Києва з 8-Г класу 29.08.2003 року за заявою батьків та переїхала на постійне проживання до своєї бабусі до Республіки Адигея РФ.

Таким чином адреса: АДРЕСА_1 , не була адресою постійного проживання ОСОБА_3 з 2000 року.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що у Північно-Кавказькому регіоні РФ, куди виїхала ОСОБА_3 , з 1999 року по 2010 рік тривали бойові дії збройних сил РФ проти народів північного Кавказу і це дає можливість припустити вірогідність смерті ОСОБА_3 . Можливі припущення заявників долі ОСОБА_3 після від`їзду до Республіки Адигея РФ не підлягають врахуванню при вирішенні питання про доведеність підстав для оголошення особи померлою.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Кафідова О.В.