Справа №295/1420/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Савченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість:

- за кредитним договором №2218759 від 05.08.2021 в розмірі 24928,00 грн, з яких 7600,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 17328,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором №644341176 від 06.10.2021 в розмірі 4246,20 грн, з яких 1000,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 3246,20 грн - сума заборгованості за відсотками.

Разом позивач просить стягнути 29174,20 грн заборгованості, а також судові витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування вимог вказано, що 05.08.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2218759.

Крім того, 06.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №644341176.

Позивач зазначає, що відповідач отримав в тимчасове платне користування грошові кошти згідно укладених ним договорів, проте умови кредитних договорів не виконав, отримані кредитні кошти в установлений графіком строк не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Обгрунтовуючи наявність права грошової вимоги до відповідача позивач посилається на те, що 19.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 19072023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 24928,00 грн.

Також в позовній заяві позивач посилається на те, що право вимоги до відповідача за кредитним договором №644341176 в сумі 4246,20 грн перейшло до нього на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 29.11.2018 р., укладеного між ТОВ « Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», та на підставі Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 р., який був укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем у справі - ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів».

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

16.04.2024 ОСОБА_1 направив відзив на позовну заяву (а.с.71-74), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві відповідач не заперечує укладення ним кредитних договорів №2218759від 05.08.2021 та №644341176 від 06.10.2021.

Разом з тим, щодо заявлених вимог по кредитному договору №2218759 від 05.08.2021 вказує, що не був повідомлений про зміну кредитора з ТОВ «Лінеура Україна» на ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів», матеріали, долучені до позовної заяви позивачем, не містять доказів про перехід прав від первісного кредитора до позивача, а відтак ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» не наділена правом заявляти позовні вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Лінеура Україна». Крім того, вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є недостовірним, оскільки нарахування проведені за період з 19.07.2023 по 31.12.2023, тобто після відступлення права вимоги, до розрахунку не долучені первинні бухгалтерські документи, які підтведжують сам факт видачі кредиту та правильність розрахунку заборгованості, не розмежовано періоди нарахування окремо за тілом кредиту та за відсотками. Позивачем долучено лише витяг з Умов та правил банківських послуг, в яких відсутній його підпис.

Щодо кредитного договору №644341176 від 06.10.2021 ОСОБА_1 зауважив, що позивачем не доведено переходу права грошової вимоги від ТОВ «Манівео Швидка фінасова допомога» до ТОВ «Таліон», оскільки договір факторингу між вказаними товариствами укладений раніше, ніж сам кредитний договір, що свідчить про відсутність права вимоги у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Наданий розрахунок заборгованості є недостовірним, а її розмір не доведений, оскільки нарахування проведені після відступлення права вимоги.

23.04.2024 ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» шляхом використання системи «Електронний суд» направило відповідь на відзив (а.с.77-89), в якому просить поновити строк для надання додаткових доказів по справі, посилаючись на те, що на запит позивача додаткові документи на підтвердження заявлених вимог були отримані від первісних кредиторів після відкриття провадження у справі, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.

За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Виходячи з положень ч. 8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі,прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх клопотанням.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, якийвирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golderv. theUnitedKingdom), заява № 4451/70, § 36).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (даліКонвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «МірагальЕсколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавляє позивача, або інших учасників справи права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведені норми процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, клопотання позивача про поновлення строку для подання доказів, з метою забезпечення повноти та об`єктивності розгляду справи, суд доходить висновку про можливість поновлення ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» процесуального строку для подання доказів та долучення їх до матеріалів справи.

По суті заявлених позовних вимог у відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача ОСОБА_2 зазначає, що позивач надав суду належні та допустимі докази переходу прав грошової вимоги за кредитними договорами, боржником за якими є ОСОБА_1 , до ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів», твердження відповідача в цій частині є безпідставними. Нормами чинного законодавства України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.

Згідно долучених до позовної заяви документів вбачається, що відповідач підписав кредитні договори електронним цифровим підписом, погодився з розміром кредиту, грошовою одиницею, строком та умовами кредитування, протягом 14 днів не відмовився в односторонньому порядку від укладення кредитного договору.

Розрахунок заборгованості за кредитними договорами здійснений на підставі умов укладених договорів, з якими погодився відповідач, відсотки нараховані за кожен день користування кредитними коштами в межах строку кредитування, ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало жодних додаткових нарахувань і не застосувало жодних штрафних санкій до відповідача.

Позивач вважає, що твердження викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими, недоведеними, такими, що суперечать умовам укладених договорів, а тому не можуть братись судом до уваги.

В судове засідання 06.06.2024 сторони не з`явились, направили заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 107), відповідач просив відмовити з задоволенні позову (а.с.112).

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ст. 259 ЦПК України складення повного тексту судового рішення відкладено до 10 днів.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2218759 від 05.08.2021.

Судом встановлено, що на підставі ст.ст. 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, положень Закону України "Про електронну комерцію", Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», 05.08.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Лінеура Україна» Договір №2218759про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний шляхом накладення електронного цифрового підпису (а.с.8-14).

05.08.2021 ОСОБА_1 шляхом використання електронного цифрового підпису підписав Додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2218759, а саме - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки (а.с. 15).

Згідно умов Договору №2218759 кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, встановлених договором, сума кредиту 7600,00 грн зі строком надання кредиту 30 днів; позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту згідно графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору.

Відповідно до п. 1.4 Договору тип процентної ставки є фіксованим, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору, якщо не виконані умови для застосування заниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою клієнта відповідно до п. 4.1 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація відповідно до п. 4.2 Договору. Занижена процентна ставка становить 0,95% в день (п.п. 1.4.1 - 1.4.2 Договору).

Договір №2218759про надання коштів на умовах споживчого кредиту, додаток № 1 до Договору, Паспорт кредиту відповідач підписав електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором Е403 (а.с. 14, 15, 18).

Пунктом 4.1.1 Договору передбачено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення Додаткового договору до Договору.

Згідно з підпунктом 4.1.5 Договору новий строк кредиту розраховується з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно зі п.4.1.2.- 4.1.3 Договору та встановлюється/зазначається в Додатковому договорі.

03.09.2021 ОСОБА_1 шляхом використання електронного цифрового підпису уклав з ТОВ «Лінеура Україна» Додатковий договір до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2218759 (а.с.18), за умовами якого продовжено строк користування кредитом на 30 днів з датою його повернення 04.10.2021, та Додаток № 1 до вказаного договору з графіком погашення кредиту (а.с.19).

Додатковий договір від 03.09.2021 та додаток до нього, підписаний відповідачем електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором Е403 (а.с. 18,19).

Пунктом 4.2 Договору передбачений порядок автопролонгації строку кредиту, зокрема, сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт продовжив строк кредиту відповідно до п. 4.1.1. - 4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після заплановоної дати повернення кредиту; клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію - продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінченням строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів (п.п. 4.2.1 - 4.2.2 Договору).

Сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 Договору, за стандартною процентною ставкою відповідно до п. 1.5.1 Договору; при застосуванні автопролонгація знижка, надана клієнту в рамках програми лояльності анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначений п. 1.3 Договору, за стандарнтною процентною ставкою (застосовується стандартна процентна ставка) та відбувається перерахунок загальної вартості кредиту. Результати таких перерахунків відображаються в Особистому кабінеті (п. 4.2.3 Договору).

Згідно з п. 4.2.5 Договору загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення - кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі, який визначений договором, що відповідач не заперечував. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування чужими коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 19.07.2023 заборгованість за кредитним договором №2218759 від 05.08.2021 становить 24928,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 7600,00 грн, заборгованість за відсотками 17328, 00 грн (а.с. 96-99).

Зі змісту даного розрахунку вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані за період з 05.08.2021 по 02.02.2022 в розмірі, який заявлений до стягнення 17328,00 грн, при цьому за період з 05.08.2021 по 03.09.2021, тобто протягом первісного строку кредитування, який становив 30 днів, відсотки нараховані за заниженою відсотковою ставкою 0,95 % в день, що відповідає умовам укладеного договору (п. п. 1.2,1.3, 1.4.2 Договору). В подальшому в період з 04.09.2021 по 02.02.2022 в межах строку користування кредитом з урахуванням пролонгації Договору за заявою відповідача та автопрологанції відповідно до умов Договору до 120 календарних днів, тобто в межах загального строку кредитування, відсотки нараховані за стандартною ставкою 1,90 % в день, що відповідає п.п. 1.2, 1.3, 1.4.1, 4.1, 4.2 Договору.

19.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №19072023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 24928,00 грн, що підтверджується змістом самого договору, Акту прийому-передачі Боржників від 19.07.2023 та Витягу з Реєстру боржників до даного Договору, належним чином засвідчені копії яких приєднані до матеріалів справи, які суд приймає як належні та допустимі докази (а.с.22-26).

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України, наданих доказів, суд вважає доведеним, що до ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2218759 від 05.08.2021.

Згідно з наданим позивачем розрахунком загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед відповідачем за кредитним договором №2218759 від 05.08.2021 становить 24928,00 грн, який суд визнає правильним, таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та вимогам чинного законодавства.

За наведених обставин, вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2218759 від 05.08.2021 в розмірі 24928,00 грнє обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо не отримання ним повідомлення про відступлення права вимоги, як підстави для відмови в задоволенні позову, оскільки вказана обставина не звільняє відповідача від реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, які вказані в кредитних договорах, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Аналогічна правова позиції викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979 цс15, в якій вказано, що "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Відповідач не надав суду докази належного виконання грошового зобов`язання перед первісним кредитором, що могло б бути підставою для звільнення його від виконання зобов`язання новому кредитору за уступленою вимогою.

Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо невірного розрахунку заборгованості за кредитним договором, враховуючи, що судом під час розгляду справи достовірно встановлено, що сума заборгованості нарахована відповідно до умов укладеного договору в межах строку кредитування.

Відповідач всупереч вимогам ст.ст. 12, 81, 83 ЦПК України не надав суду жодного доказу на спростування розміру вказаної суми заборгованості, не навів обґрунтованих доводів, з якою сумою він не погоджується, у відзиві на позовну заяву в частині суми заборгованості лише зауважував, що вони нараховані поза строком кредитування, що спростовується змістом наведеного та проаналізованого судом розрахунку. Судом встановлено, що позивачем заявлена до стягнення сума заборгованості, яка фактично утворилась в межах строку кредитування станом на 02.02.2022, саме така сума боргу була відступлена позивачу первісним кредитором на момент укладення Договору факторингу, а тому доводи відповідача про те, що заборгованість нарахована поза межами строку кредитування, є неспроможними і спростовуються дослідженими судом доказами.

Безпідставними є доводи відповідача, що позивачем не доведено на підставі належних доказів отримання ним кредитних коштів з огляду на те, що відповідач не заперечував факт укладення як самого кредитного договору №2218759 з ТОВ «Лінеура Україна», так і Додаткового договору до нього, за умовами якого строк кредитування на попередніх умовах був продовжений на 30 днів, укладення якого в електронному вигляді відповідачем не спростовано, в контексті чого у разі не отримання відповідачем кредитних коштів, підстави для продовження строку кредитування в останнього були б відсутні.

Крім того, згідно з п. 2 Додаткового договору до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2218759 у зв`язку із неможливістю в повному обсязі та у встановлений строк виконати клієнтом зобов`язання за Договором, відповідно до розділу 4 Договору Клієнт ініціював продовження строку користування кредитом, тобто відповідач такими діями фактично визнав наявність заборгованості за кредитним договором.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №644341176 від 06.10.2021.

Також судом встановлено, що на підставі ст.ст. 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, положень Закону України "Про електронну комерцію", Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» 06.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії №644341176, що відповідач не заперечував, який підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора,згідно з яким позикодавець надав відповідачу кредит без конкретної споживчої мети на суму 22000,00 грн, строком на 30 днів від дати отримання кредиту, за дисконтною процентною ставкою 306,60 % річних, що становить 0,84 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, сторони погодили графік розрахунків (а.с. 33-37).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.12.2023 заборгованість за кредитним договором №644341176від 06.10.2021 становить 4246,20 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 1000,00 грн та заборгованість за відсотками 3246,20 грн (а.с. 45).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №644341176 року від 06.10.2021, позивач посилається на те, що право вимоги за ним до нього перейшло на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 29.11.2018, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», та на підставі Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, який був укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем у справі - ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів».

За статею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Дослідивши надані позивачем докази в обгрунтування позовних вимог в цій частині, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами перехід права вимоги за кредитним договором №644341176 від 06.10.2021 від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а відтак і до позивача.

Так, позивач долучив до позовної заяви фотокопію Додаткової угоди до Договору факторингу №28/1118-01 від 29.12.2018, укладеної 31.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», згідно якої Договір факторингу №28/1118-01 від 29.12.2018 викладений в новій редакції, відповідно до умов якого Клієнт (ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога») зобов`язується відступити Фактору (ТОВ «Таліон Плюс») Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату (а.с.39-41).

Зі змісту п.1.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 29.12.2018, в редакції Договору від 31.12.2020, вбачається, що перелік кредитних договорів, за якими відступається право вимоги на підставі цього договору, наводиться у відповідних додатках до цього Договору, а саме в Реєстрах прав вимог.

До позовної заяви позивач не долучив відповідний Реєстр прав вимог кредиторів, зі змісту якого вбачалося б, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №644341176 від 06.10.2021.

До відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача долучила аркуш паперу, на якому міститься напис "Реєстр прав вимоги № 163 від 07.12.2021, м. Київ, 07.12.2021, ТОВ «Таліон Плюс» (надалі - Фактор), з одного боку, та ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - Клієнт), на виконання Договору факторингу №28/1118-01, укладеного 29.12.2018, підписали цей Реєстр прав вимоги про наступне: 1. На умовах Договору Клієнт відступає Фактору наступні права вимоги до наступних боржників: і наведені заголовки з таблиці: № з/п; ПІБ Боржника; Реєстраційний номер облікової картки; Номер кредитного договору; Дата кредитного договору; Заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) (грн); заборгованість по відсоткам (грн); Загальна заборгованість (грн) (сума відступленої грошової вимоги); Сума фінансування (грн)" і далі - чистий аркуш паперу без жодних написів (а.с. 93)

На звороті, посередині аркуша, міститься графа з таблиці, в якій зазначено відповідно 1063; ОСОБА_1 ; ;644341176;06.10.2021; 1000;1547; 2547; 400,00. Решта аркуша не заповнена, є пустою (а.с. 93 на звороті).

Також долучений окремий аркуш, на якому у верхній частині містяться підписи представників відповідно ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» і фотокопії відтисків печаток, решта аркуша є не заповненою (а.с. 94).

Дослідивши зміст фотокопії Додаткової угоди № 1 до Договору факторингу №28/1118-01 від 29.12.2018 та описані вище аркуші паперу, суд дійшов висновку, що вони взагалі не можуть вважатись належними письмовими доказами в розумінні вимог ст.ст. 81, 95 ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

До позовної заяви позивач долучив фотокопію Додаткової угоди № 1 до Договору факторингу №28/1118-01 від 29.12.2018, яка взагалі ніким не засвідчена, а відтак суд не може посилатись на неї як на належний доказ, який може підверджувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що всі інші копії документів, які були долучені до позовної заяви, окрім фотокопії Додаткової угоди № 1 до Договору факторингу №28/1118-01 від 29.12.2018, засвідчені представником позивача ОСОБА_3 в порядку, який визначений ст. 95 ЦПК України.

Не можуть бути взяті судом до уваги в якості доказів і аркуші на сторінках справи 93-94, оскільки вони не подані до суду ні у вигляді оригіналу, ні у вигляді належним чином засвідченої копії, ні у вигляді належним чином засвідченого витягу з документа, розташовані хаотично, безсистемно, у суду відсутня можливість пересвідчитись, що зазначені написи є фрагментами з одного документа, а не виконані в довільній формі.

Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Отже, на підставі доказів, які надані позивачем в обгрунтування заявлених вимог в цій частині, суд дійшов переконання, що позивачем не доведено перехід права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс».

Беручи до уваги те, що матеріалами справи не підтверджується перехід права вимоги за кредитним договором №644341176 від 06.10.2021 до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога», суд не надає оцінку та відхиляє як доказ укладений 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №20102022 про перехід права вимоги за зазначеним кредитним договором до останнього і вважає, що він немає правового значення для вирішення даного спору, оскільки дослідженими доказами не підтверджується право ТОВ «Таліон Плюс» на передачу таких вимог.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №644341176 від 06.10.2021 задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено наявність грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі належних і допустимих доказів, які можуть бути покладені в основу судового рішення.

V. Розподіл судових витрат

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2587,43 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №2218759 від 05.08.2021 в розмірі 24928,00 грн, з яких 7600,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 17328,00 грн сума заборгованості за відсотками, а також стягнути судовий збір у сумі 2587,43 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, адреса для листування Київська область, м. Бровари. вул. Лісова. 2, поверх 4. .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення з урахуванням вимог ч. 3 ст. 124, ч. 6 ст.259 ЦПК України складений 17.06.2024.

Суддя О.В. Стрілецька