Справа № 333/6427/24
Провадження № 2-о/333/420/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Запоріжжя цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2024 року до суду надійшла вищевказана заява про встановлення режиму окремого проживання подружжя, подана в поряду окремого провадження, яка обґрунтована наступним.

З 15 жовтня 2015 року вони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 971.

У шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 26 вересня 2023 року вони не проживають однією сім`єю. Чоловік з 02 жовтня 2023 року проживав у м. Києві, а з 03 червня 2024 року проживає у м. Дніпро. Дружина залишилася з дітьми у тимчасово окупованому місті Мелітополі Запорізької області. Наразі вона разом з дітьми знаходиться у ФРН та не має бажання переїжджати до чоловіка. Адресою її знаходження є: Franz-Von-Kobell Strase, 22, Regensburg, Germany, 93051. У свою чергу, чоловік немає можливості об`єднатися зі своєю сім`єю через заборону виїзду військовозобов`язаним чоловікам від 18 до 60 років з України за кордон.

Враховуючи значний строк роздільного проживання, у подружжя є бажання виключити усі ризики, які пов`язані з їх роздільним проживанням. Водночас у них немає намірів розірвати шлюб. Умовами шлюбного договору вони не обтяжені.

На підставі вищевикладеного, заявники просять суд:

Встановити режим окремого проживання між чоловіком ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_2 , шлюб між якими зареєстрований 15 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 971, строком на один рік з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2024 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами окремого позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні 19.12.2024 р. заявник підтримав свою заяву та наполягав на її задоволенні.

Заявниця в судове засідання 19.12.2024 р. не з`явилась, про час, дату місце слухання справи повідомлена. Скерувала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, заявлені нею вимоги підтримує. В попередньому судовому засіданні зазначила, що продовжує мешкати в іншій країні, повертатися в Україну протягом року не планує, обставини їх роздільного проживання із заявником не змінилися.

Суд, вислухав пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 15 жовтня 2015 року заявники у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрований вищевказаної дати Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується сканкопією свідоцтва про шлюб.

Від шлюбу заявники мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується сканкопіями свідоцтва про їх народження.

Постійне місце проживання заявників зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспортів громадянина України заявників та витягів з реєстру територіальної громади.

З 24.02.2022 р. м. Мелітополь Запорізької області є тимчасово окупованою рф територією України.

З 03.10.2023 р. як внутрішньо перемішена особа заявник мешкав м. Київ, наразі він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявниця залишалась мешкати в м. Мелітополі Запорізької області, а на момент подання цієї заяви та на теперішній час проживає в Федератимвній Респумбліці Німемччині. Дана обставина визнана заявниками в спільній письмовій заяві подружжя.

Згідно зі ст.119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживанняу разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

У відповідності до ст.120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання - майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Як роз`яснює п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст.119 СК, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Аналізуючи зміст диспозиції ст.119 СК України, суд вважає, що для встановлення для подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків.

Судом встановлено, що внаслідок війни в Україні заявники, які вимушені були залишити своє постійне місце проживання, протягом тривалого часу проживають окремо в різних країнах, заявниця не має намір під час війни повертатися в України, а заявник не може виїхати за межі України в зв`язку з дією обмежень щодо військовозобов`язаних, проте розривати шлюб заявники не бажають, а мають на меті встановити режим окремого проживання між подружжям, задля усунення можливих конфліктів щодо прав на майно, чи інших наслідків окремого проживання подружжя, тому суд вважає правомірними підстави застосувати режим окремого проживання подружжя на заявлений заявниками строк. При цьому, заявниками слід враховувати положення ч.2 ст.119 СК України, що режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

З огляду на зазначені заявниками обставини, зважаючи на можливість збереження сім`ї між подружжям, суд приходить до висновку, що подана заява є такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 119,120 СК України, ст.ст. 4,6,23,27,76,141,200,259,263 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя - задовольнити.

Встановити режим окремого проживання подружжя, а саме між: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , строком на один рік з дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Й. Наумова