Провадження № 2/202/403/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Доценко С.І., за участю секретаря судового засідання Тарасової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Страхова група «Оберіг» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 37 865,30 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. та судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що 15.12.2020 р. у м. Дніпро сталася ДТП за участю транспортного засобу «ЗАЗ-110557» під керуванням Відповідача та «Toyota Corolla», унаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, оскільки залишив місце ДТП. Цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ». Розмір страхового відшкодування, погоджений сторонами, склав 17 705,80 грн, і виплата була здійснена 15.02.2021 р., що підтверджується платіжним дорученням. 24.06.2021 року на адресу відповідача було направлено вимогу про виплату грошових коштів, однак станом на день подачі позову на банківський рахунок позивача кошти не надходили, а тому були нараховані відповідні санкції, а саме сума заборгованості розмірі 37 865,30 грн., складається з 17 705,80 грн. суми основного боргу, 6351,40 грн. інфляційних витрат, 12 729,74 грн. пені, 1078,36 грн. трьох відсотків річних.

Ухвалою суду від 14.08.2023 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Разом з тим, 18.06.2024 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, а саме просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6351,40 грн. інфляційних витрат, 12 729,74 грн. пені, 1078,36 грн. трьох відсотків річних.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву справи без участі представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі. Надав відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву зазначається, що доводи позовної заяви не підтверджуються належними доказами. Зокрема, розмір завданих збитків у сумі 17 705,80 грн не підтверджено жодним документом, а ремонтна калькуляція не підписана, що ставить під сумнів її достовірність. Відсутні докази огляду пошкодженого майна, що суперечить вимогам закону. Щодо стягнення штрафних санкцій, зазначається, що їх нарахування можливе лише за умови вини боржника, яка не доведена. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник несе відповідальність за прострочення лише за наявності його вини. У цьому випадку відсутні докази, що Відповідач був поінформований про зобов`язання або отримував вимоги про повернення коштів. Лист, доданий до позову, не містить адреси Відповідача та доказів його направлення.Таким чином, позовні вимоги вважаються необґрунтованими, а докази неналежними та недопустимими.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.12.2020 р. в м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «ЗАЗ-110557» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням Відповідача, та транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків.

B судовому порядку Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином було встановлено факт, що Відповідач, будучи причетним до настання ДТП, самовільно залишив місце пригоди.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ЗАЗ-110557» AE7309MC (Відповідача) станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів АО-4789160.

Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_3 , без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу урахування ПДВ, склала 17.705,80 грн.

Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 03.02.2021 р. потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 00,00 грн.) в сумі 17.705,80 грн.

24.06.2021 року на адресу відповідача було направлено вимогу про виплату грошових коштів, однак станом на день подачі позову на банківський рахунок позивача кошти не надходили, а тому він був вимушений звернутись до суду.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «Страхова група «Оберіг» завданої шкоди в порядку регресу у розмірі 17 705,80 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання професійної правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно ч.ч.1,2ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У своїй постанові Верховний Суд КАС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови).

У постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц зроблений висновок про те, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа № 301/1894/17.

Позивачем на підтвердження понесення витрат на адвоката надано договір про надання професійної правничої допомоги від 07.07.2023 року та акт-прийому передачі наданих послуг від 11.07.2023 року, відповідно до якого сума гонорару становить 5000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, вирішуючи питання витрат на правничу допомогу, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)

Суд вважає зазначену справу такою що є невеликої складності тому що вона є типовою з усталеною судовою практикою. В справі заявлено одного позивача та відповідача.

Так, суд вважає, що встановлення гонорару адвоката має базуватися на принципах розумності та обґрунтованості

Таким чином, суд, проаналізувавши обсяг наданих послуг, а також беручи до уваги невелику складність справи, яка є типовою, обсяг виконаної роботи адвокатом, дійшов висновку, що заявлений гонорар в розмірі 5000,00 грн. відповідає принципу розумності співмірності та пропорційності.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Також відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» (, рахунок НОМЕР_5 в АТ «КБ «ПриватБанк») грошові кошти в розмірі 17 705,80 грн (сімнадцять тисяч сімсот п`ять гривень 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» (, рахунок НОМЕР_5 в АТ «КБ «ПриватБанк») витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» (, рахунок НОМЕР_5 в АТ «КБ «ПриватБанк») судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 02.12.2024 року.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України або в підсистемі "Електронний суд".

Суддя С. І. Доценко