Провадження № 2/752/1575/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 червня 2024 року місто Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Ольшевської І.О.,

за участі секретаря судових засідань Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва Дайнека Сергія, поданим в інтересах Київської міської ради, до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, за результатом розгляду якого позивач просить суд скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30.12.2021, індексний номер 62692617, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації прав власності за ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 47.8 кв.м. літ «А» по АДРЕСА_1 припинивши вказане право ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); скасувати державну реєстрацію земельної ділянка за кадастровим номером :79:249:0022, площею 0,1000 га, по АДРЕСА_1 в Державному земельному кадастрі. Крім того представник позивача просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позову вказує, що у власності територіальної громади Києва є земельна ділянка площею 0,1000 га (кадастровий номер :79:249:0022), що належить до земель комунальної власності. Наразі право власності громади на цю ділянку порушено через незаконну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок площею 47.8 кв.м на цій ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. від 30.12.2021 №62692617 зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на житловий будинок площею 47.8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта: 000, номер відомостей про право: 46025045). Підставою стала довідка від 20.05.2021 № 31-22, видана ФОП ОСОБА_2 . Далі, на замовлення ОСОБА_1 ПП «Фірма «Інженер» 19.01.2022 розробило технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. На підставі цієї документації 11.02.2022 державним кадастровим реєстратором Відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Журавльовою Н.М. внесено відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :79:249:0022. Витяг з Державного земельного кадастру від 11.02.2022 №НВ-022 зазначає, що ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером :79:249:0022 розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; категорія земель: житлової та громадської забудови; цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначені реєстраційні дії створені для узаконення права власності на об`єкт нерухомості на спірній земельній ділянці з метою подальшого заволодіння нею без рішення Київської міської ради. Державна реєстрація права власності на житловий будинок площею 47.8 кв.м та подальша реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :79:249:0022 здійснені з порушенням законодавства та підлягають скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою судді від 10.08.2023 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, якою відповідач просить проводити розгляд справи за його відсутності.

Київська міська рада направила на адресу суду письмові пояснення, які за змістом підтримують позов, заявлений Дніпровською окружною прокуратурою м. Києва. На задоволенні позовних вимог наполягають, а справу просять розглядати за відсутності представника Київської міської ради.

12.02.2024р. підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду.

Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що житловий будинок літ. «А» загальною площею 47,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на ОСОБА_1 . Дата державної реєстрації права власності - 24.12.2021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000. Реєстрація проведена на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни від 30.12.2021 №62692617. Підставою для внесення запису стала довідка від 20.05.2021 №31-22 про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, видана ФОП ОСОБА_2 (а.с. 27-28).

З матеріалів реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна №000 вбачається, що приватним нотаріусом КМНО Меженською К.С. до справи додано: довідку про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси від 20.05.2021 №31-22, виданої ФОП ОСОБА_2 , інформаційну довідку КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 24.12.2021 №ПБ-2021 №2446 та отримано відомості з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (ЄДЕССБ) щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с. 29-36).

Так, Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) листом №055-920 від 15.02.2023 повідомлено, що в Реєстрі адрес, який розроблений відповідно до Положення про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням КМР №337/9394 від 22.05.2013, відсутні відомості про документи щодо присвоєння поштової адреси будь-яким об`єктам по АДРЕСА_1 , а також відсутні відомості щодо реєстрації в містобудівному кадастрі схем генерального плану на об`єкти будівництва за цією адресою; містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва за цією адресою не надавались (а.с.112-113).

Так, Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) листом №055-920 від 15.02.2023 повідомлено, що в Реєстрі адрес, який розроблений відповідно до Положення про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням КМР №337/9394 від 22.05.2013, відсутні відомості про документи щодо присвоєння поштової адреси будь-яким об`єктам по АДРЕСА_1 , а також відсутні відомості щодо реєстрації в містобудівному кадастрі схем генерального плану на об`єкти будівництва за цією адресою; містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва за цією адресою не надавались (а.с. 112-113).

Листом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 09.05.2023 № 073-1211 надано інформацію про те, що Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :79:249:0022) у Голосіївському районі міста Києва (а.с. 137).

Згідно із інформацією Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 0570202/1-1190 від 31.01.2023 повідомлено Дніпровську окружну прокуратуру міста Києва про те, що земельна ділянка з кадастровим номером №:79:249:0022 у Міському земельному кадастрі не зареєстрована та не обліковується (а.с. 108-109).

Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація листом №100-5032 від 09.05.2023 повідомила, що райдержадміністрацією жодного питання щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості на АДРЕСА_1 , не опрацьовувалось, жодних звернень не надходило (а.с. 133).

Згідно інформації Державного земельного кадастру право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :79:249:0022 за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровані (а.с. 100).

Відповідно до Довідки № 31-22 від 20.05.2021 про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, поданої для проведення державної реєстрації прав, житловий будинок літ. «А» загальною площею 47.8 кв.м, побудований зі слів замовника господарчим способом у 1991 році, відповідає Державним будівельним нормам, готовий до експлуатації, не належить до категорії самочинного будівництва та не потребує прийняття в експлуатацію (а.с. 31).

Проте, довідка, що складена на підставі проведеної технічної інвентаризації, не є правовстановлюючим документом чи будь-яким іншим документом, який надає підстави для проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості.

Водночас, згідно з Інформацією з ЄДЕССБ відсутні відомості про рік побудови цього будинку (а.с. 33-35).

Також 20.05.2021 ФОП ОСОБА_2 на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт №205/05/21 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер № ТІ01:4302-3657-9967-9980 (а.с. 58-62).

У свою чергу, технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта, та який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість), а не є правовстановлюючим документом.

Таким чином, подані документи не дають змоги однозначно встановити, що житловий будинок по АДРЕСА_1 було побудовано до 05.08.1992.

Також, приватним нотаріусом Меженською К.С. перед проведенням реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 не було отримано відомості з ЄДЕССБ про присвоєння адреси житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Крім того, в Державному реєстрі прав відсутня інформація про зареєстроване право власності на земельну ділянку, на якій нібито збудовано житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Ураховуючи вкладене, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 11.05.2023 у справі № 755/4984/23 ОСОБА_2 визнано винними у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в порушення вимог Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001, склав та видав завідомо підроблені офіційні документи, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, за результатами проведення технічної інвентаризації, яка фактично не проводилась, на фактично неіснуючий об`єкт нерухомого майна, а саме: технічний паспорт (інвентаризаційна справа №205/05/21, реєстраційний номер в ЄДЕССБ: TI01:4302-3657-9967-9980) та довідку про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси №31-22 від 20.05.2021, із зазначенням замовника - ОСОБА_1 (а.с. 154-172).

Отже, вказані технічні документи ФОП ОСОБА_2 складено та видано із завідомо неправдивими відомостями про наявність фактично неіснуючого будинку, та в Реєстрі адрес відсутні відомості про документи щодо присвоєння поштової адреси по АДРЕСА_1 .

Окрім того, документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за вказаною адресою також відсутні.

Київська міська рада рішень про передачу земельних ділянок з указаним кадастровим номером юридичним або фізичним особам у власність чи користування (оренду), зміну цільового призначення, а також про затвердження технічних документів із землеустрою не приймала.

Речові права на спірну земельну ділянку, що по АДРЕСА_1 за будь-якими фізичними чи юридичними особами не реєструвались.

Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 05716-6429 від 18.05.2023, що документація із землеустрою, якою сформовано земельну ділянку, для внесення відомостей до Міського земельного кадастру про вказану земельну ділянку та підготовки проекту рішень щодо її передачі у власність або користування до Департаменту не надходила (а.с. 147-149).

Викладене свідчить про те, що ОСОБА_1 не міг у законний спосіб набути право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 47.8 кв.м по АДРЕСА_1 , який відсутній на земельній ділянці комунальної власності (не збудований, не введений в експлуатацію), а отже право власності у відповідача на це майно не виникло та не могло виникнути.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.

Частиною 1 ст. 9 Земельного кодексу України встановлено, зокрема, що до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями територіальної громади міста; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також їх внесення до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей із Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (надалі - Порядок №1127), передбачено, що він визначає умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 2 п. 77 Порядку №1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Згідно ч. 5 п. 77 Порядку №1127 підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених п.п. 78, 79 та 80 цього Порядку.

Пунктом 78 Порядку №1127 передбачено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі прийняття його в експлуатацію до запровадження єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, що є невід`ємною архівною складовою частиною Реєстру будівельної діяльності, проводиться за наявності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію такого об`єкта.

Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Пунктом 79 Порядку №1127 передбачено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси без застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва проводиться за наявності документа, що підтверджує присвоєння такому об`єкту адреси.

Документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Абзацем 3 п. 78 Порядку №1127 визначено, що документ, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

Відповідно до п. 80 Порядку №1127 у випадку закінчення будівництва до 5 серпня 1992 року, державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Якщо у відомостях про адресу завершеного будівництвом об`єкта, передбаченого цим пунктом, відсутні необхідні реквізити адреси, передбачені ч. 4 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», застосовуються п.п. 77 або 79 цього Порядку.

Якщо у відомостях про завершений будівництвом об`єкт, передбачений цим пунктом, відсутні необхідні відомості про нерухоме майно, передбачені п. 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, застосовується п. 77 цього Порядку в частині відомостей про технічну інвентаризацію завершеного будівництвом об`єкта.

Частиною 5 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що адреса (крім реквізиту, визначеного п. 10 ч. 4 цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчих органам районних в місті рад.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом КМНО Меженською К.С. прийнято рішення від 30.12.2021 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 62692617, та зареєстровано за відповідачем право власності на житловий будинок загальною площею 47,8 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 000).

Підставою для проведення державної реєстрації нерухомого майна за відповідачем стала підроблена довідка від 20.05.2021 № 31-22 про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, видана ФОП ОСОБА_2 .

Суд вважає, що довідка, що складена на підставі проведеної технічної інвентаризації, не є правовстановлюючим документом чи будь-яким іншим документом, який дає підстави для проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості.

У порушення Порядку № 1127 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинок проведено відповідальною особою за відсутності обов`язкових та необхідних документів для проведення такої реєстрації, зокрема, документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки, документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у т.ч. рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування.

Відтак, державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 47,8 кв.м по АДРЕСА_1 та подальша державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :79:249:0022, здійснені з порушенням вимог законодавства, оскільки фактично було зареєстровано право власності на неіснуючий житловий будинок.

Відповідач виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Речові права на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав не зареєстровані.

Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні в сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не міг набути в законний спосіб право власності житловий будинок загальною площею 47,8 кв.м по АДРЕСА_1 , який фактично відсутній на земельній ділянці (не збудований, не введений в експлуатацію), а отже право власності у відповідача на це майно не виникло та не могло виникнути.

У свою чергу, подальше вчинення відповідачем дій щодо формування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з присвоєнням їй кадастрового номеру, порушує визначений законодавством порядок державної реєстрації земельних ділянок та право територіальної громади в особі Київської міської ради щодо володіння, розпорядження вказаною ділянкою.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, беручи до уваги всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено обґрунтованість заявлених вимог належними, допустимими доказами, а обраний ним спосіб захисту порушеного права відповідає приписам чинного законодавства України, зокрема. ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь платника Київської міської прокуратури підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 368,00 грн., оскільки позовні вимоги були задоволені.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва Дайнека Сергія, поданим в інтересах Київської міської ради, до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування державної реєстрації земельної ділянки задовольнити.

2. Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30.12.2021, індексний номер 62692617, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 47.8 кв.м. літ. «А» по АДРЕСА_1 , припинивши вказане право ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

3. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :79:249:0022 площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 в Державному земельному кадастрі.

4. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Дніпровської окружної прокуратури м. Києва судовий збір у розмірі 5 368,00 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім грн. 00 коп.) грн.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

7. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Дніпровська окружна прокуратура м.Києва (адреса: вул. Юрія Поправки, 14 а, м. Київ, 02094, ), яка діє в інтересах в інтересах держави в особі: Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення суду складено та підписано 14.06.2024р.

Суддя І.О. Ольшевська