Провадження номер 2/741/246/24
Єдиний унікальний номер 741/332/24
РІШЕННЯ

іменем України

18 червня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» адвокат Столітній М.М. звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5539603 від 14 лютого 2022 року в розмірі 32283 грн, нарахованих відсотків за 60 кал. днів у сумі 10746 грн, понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 лютого 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір № 5539603 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 9000 грн строком на 360 днів (до 09 лютого 2023 року) зі сплатою процентів за користування ним на умовах, визначених договором. Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

У зв`язку з уведенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 по 30.04.2022 за всіма кредитними договорами.

У період з 01.05.2022 по 01.11.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою.

Позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (02.11.2022 - 31.12.2022) в межах строку договору відповідно до наступного: 9000,00 грн * 1,99% = 179,1 грн*60 календарних днів = 10746 грн.

Відповідно до пп. 3 п. 4.1. Кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача.

Ураховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 29 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ Україна» (фактор) було укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1 договору факторингу позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (клієнта) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно з п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до фактора вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 29-05/2023-Ф від 29 травня 2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі. Заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 9000,00 грн, сума процентів за користування кредитом 23283 грн, а всього 32283 грн.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена та складає 43029 грн.

Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість по кредиту позивач звернувся до суду з цим позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість.

Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2422,40 грн, сплачені ним при подачі позову до суду, та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою судді від 13 лютого 2024 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 02 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року відкладено розгляд справи до 18 червня 2024 року для повторного виклику відповідача в судове засідання.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просив за відсутності відзиву на позов судове засідання проводити без участі представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач, яка була належним чином повідомлена судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подала.

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За письмовою згодою позивача суд постановив 18 червня 2024 року ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

14 лютого 2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5539603 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 9000 грн зі строком кредиту - 360 днів, тобто до 09 лютого 2022 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін, встановлений Договором (а. с. 9-14).

Укладений договір складається з договору № 5539603 про надання споживчого кредиту від 14 лютого 2022 року, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а. с. 14-15), паспорта споживчого кредиту (а. с. 16-17).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачеві кредит в сумі 9000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 (а. с. 47-49).

Згідно з п. 1.5.1. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору.

Відповідно до п. 1.5.2. кредитного договору знижена процентна ставка 0,199 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 04.03.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.

Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 5539603 від 14 лютого 2022 року складена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої, якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в графіку платежів, будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим будуть мати такі значення: усього сума платежів за розрахунковий період складе 73476,00 грн, цього сума процентів за користування кредитом складе 64476,00 грн, реальна річна процентна ставка складе 49583,12 % річних; загальна вартість кредиту складе 73476,00 грн (а. с. 14-15).

Підпунктом 3 пункту 4.1 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення.

29 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 29.05/23-Ф, за яким ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором (а. с. 50-54). Так, згідно з підпунктом 1.1 за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 29 травня 2023 року за Договором Факторингу № 29.05/23-Ф від 29 травня 2023 року підтверджується передача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» реєстру боржників ТОВ «Авентус Україна» без визначення розміру заборгованості відповідача (а. с. 54, на звороті).

29 травня 2023 року на електронну адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а. с. 19).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 29 травня 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32283 грн, з яких: 9000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 23283,00 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 18).

Згідно з розрахунком ТОВ «Авентус Україна» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 5539603 від 14.02.2022 складає всього 32283 грн, з яких: 9000,00 грн основний борг; 23283,00 грн нараховані проценти.

Тобто до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором на суму 32283 грн, з яких: 9000,00 грн основний борг; 23283,00 грн нараховані проценти, що підтверджується витягом з Реєстру боржників (додаток № 1 до Договору факторингу №29-05/2023 від 29.05.2023).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також,статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивачем надано суду письмову форму укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» договору № 5539603 від 14 лютого 2022 року. У пункті 10 «Реквізити та підписи сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями Закону України «Про електронну комерцію». Укладений договір містить погоджені сторонами: суму кредиту, строк кредитування та проценти за користування кредитом.

Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано.

Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частини першої статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вищевказаний договір про надання кредиту та відступлення прав вимоги не були визнані у встановленому законом порядку недійсними, а тому у відповідності до положень статей 6,204,627, 629,1083 ЦК України є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання.

Отже, ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за електронним договором про надання споживчого кредиту від 14 лютого 2022 року та надало відповідачу кредит в сумі 9000,00 грн, однак відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 32283 грн, з яких: 9000,00 грн тіло кредиту; 23283 грн нараховані проценти за період з 01.05.2022 до 11.11.2022 (за розрахунком заборгованості) (а. с. 27-38).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, до позивача перейшли права первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором № 5539603 від 14 лютого 2022 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі договору факторингу № 29.05/2023 від 29 травня 2023 року в сумі 32283 грн, з яких: 9000,00 грн тіло кредиту; 23283 грн - нараховані проценти. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не набуло право вимоги на стягнення нарахованих відсотків у сумі 10746 грн за 60 календарних днів, а саме з 02.11.2022 по 31.12.2022, і позивачем не доведено законність нарахування цієї суми процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем.

Щодо вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про стягнення з відповідача нарахованих відсотків за період з 02.11.2022 по 31.12.2022, розрахунок яких містить позовна заява, суд зазначає таке.

Розрахунок заборгованості не містить сум нарахування відсотків з 02.11.2022 по 31.12.2022 у розмірі 10746 грн.

При цьому суд зауважує, що 29 травня 2023 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 29.05/2023 від 29 травня 2023 року на суму 32283 грн, з яких: 9000,00 грн тіло кредиту; 23283 грн нараховані проценти.

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не набувало право вимоги на стягнення з відповідача нарахованих відсотків за 60 календарних днів, а саме: з 02.11.2022 по 31.12.2022 у сумі 10746 грн, законність нарахувань позивачем не доведено.

Ураховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин на час розгляду справи відповідачем не надано, суд робить висновок про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 5539603 про надання споживчого кредиту від 14 лютого 2022 року в сумі 32283 грн, з яких: 9000,00 грн тіло кредиту; 23283 грн нараховані проценти.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено частково (75,03 %), суд уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 1817 грн 53 коп.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору № 10/07-2023 про надання правової допомоги від 10 липня 2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем (а. с. 56-57), ордер адвоката на надання правничої (правової) допомоги (а. с. 39), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а. с. 45), копію звіту від 02 лютого 2024 року про надання правової допомоги згідно договору № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року (а. с. 21), рахунок на оплату по замовленню № 540/02/02 від 02 лютого 2024 року (а. с. 24), копію платіжної інструкції № 3140 від 05 лютого 2024 року про оплату ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» послуг адвоката Столітнього М.М. згідно р/ф № 540/02/02 від 02 лютого 2024 року в розмірі 10000 грн (а. с. 20).

Ураховуючи характер позовних вимог та надані послуги адвоката, які визначені рахунком на оплату по замовленню № 540/02/02 від 02 лютого 2024 року, а саме: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором - 3 год., складання позовної заяви - 5 год., подання позовної заяви - 2 год., де 1 год робочого часу складає 1000 грн., суд робить висновок про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду та значенням справи для сторони, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» (03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ) заборгованість за кредитним договором № 5539603 від 14 лютого 2022 року в розмірі 32283 (тридцять дві тисячі двісті вісімдесят три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» (03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1817 (одна тисяча вісімсот сімнадцять) гривень 53 копійки та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна», адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 18 червня 2024 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА