Справа № 346/4620/23
Провадження № 22-ц/4808/173/24
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвоката Гринів Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 адвоката Ломничука Юрія Юрійовича та ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею Васильковським В.В., ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Коломия Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 26 вересня 2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . В шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В даний час, вони з відповідачем разом не проживають, подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Вона разом з сином проживають в АДРЕСА_1 .

Відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, оскільки є здоровим та працездатним. Крім того, знаходиться за межами території України - у Канаді, де має роботу та отримує доходи. В зв`язку з тим, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, тому вимушена звернутися до суду . Просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 5000 грн (а.с.1-3).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочато з часу звернення до суду, тобто з 18.08.2023 року. Рішення звернуто до негайного виконання в частині стягнення аліментів за 1 місяць. В задоволенні решти позову - відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір (а.с.20-32).

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Ломничук Юрій Юрійович подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що жодних відомостей стосовно реального матеріального стану скаржника, як і відомостей, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність стягнення з відповідача тієї чи іншої суми в якості аліментів немає.

Відповідач був позбавлений права відстоювати свої інтереси в суді, подавати докази та давати пояснення, оскільки проживає в Канаді, про судове засідання дізнався на 29 день після його проголошення (сім-картою українського оператора мобільного зв`язку не користується, в застосунку «Дія» не зареєстрований).

Враховуючи, що Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років 2272 грн, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким вирішити стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в розмірі 1136 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.44-50).

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необґрунтованість в частині визначення розміру аліментів.

Зазначає, що розмір аліментів 2000 грн не є таким, що буде достатнім для фізичного, морального, духовного та соціального розвитку дитини. Дитина проживає з нею та потребує утримання в більшому розмірі ніж визначено судом.

Немає можливості підтвердити матеріальний стан відповідача, який знаходиться за межами території України, розмір отримуваних доходів за межами території України є значно вищим від розміру доходів, які отримуються на території України. Відповідач знаходиться порівняно в кращому становищі відносно неї, оскільки проживає за кордоном. Навіть тимчасове, нестабільне фінансове та матеріальне забезпечення відповідача не може свідчити про відсутність можливості надання утримання дитини та про його матеріальний стан взагалі. Виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності вважає, що розмір аліментів 5000 грн сприятиме гармонійному, фізичному та духовному розвитку дитини.

Просить рішення суду в частині визначення розміру аліментів змінити, стягнувши з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 5000 грн щомісячно до його повноліття (а.с.82-84).

У судове засідання не з`явилася особа, яка подала апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Ломничук Ю.Ю.,про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника адвоката Ломничука Ю.Ю. надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника адвоката Ломничука Ю.Ю.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 адвоката Гринів Я.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги відповідача, але про переконливість доводів апеляційної скарги позивачки, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з недоведеності достатнього заробітку для сплати мінімального рекомендованого та більше мінімального рекомендованого частиною 2 ст.182 СК України розміру аліментів, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26.09.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.09.2015 року (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.10.2018 року сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

З інформації №194493 від 23.08.2023 року місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстроване по АДРЕСА_2 (а.с.10-11).

Позивачка ОСОБА_1 з дитиною проживає в АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідач на момент розгляду справи проживає за межами України (Канада), що не заперечується сторонами у судовому засіданні.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст.181, 182 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2272 грн.

За змістом статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2563 грн.

Відповідач просить призначити сплату аліментів на утримання дітей в розмірі 1136 грн, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, законом гарантований мінімальний рівень аліментів одного з батьків на рівні, не нижчому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак цей розмір застосовується в тих окремих випадках, коли існують об`єктивні обставини, які свідчать про неможливість стягнення аліментів у більшому розмірі. Такі об`єктивні обставини мають бути підтверджені певними доказами про стан здоров`я відповідача і витрати на лікування, про неможливість працевлаштування і обмеження щодо виконання певних видів робіт, про наявність інших утриманців і витрати на їх утримання тощо. Також при вирішенні цього спору слід насамперед враховувати інтереси дитини та її право на достатній рівень матеріального забезпечення.

Батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що тимчасове нестабільне фінансове та матеріальне забезпечення відповідача не може свідчити про відсутність можливості надання утримання неповнолітній дитині та про його матеріальний стан (матеріальну забезпеченість) взагалі.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що він був позбавлений права представляти свої інтереси в суді, подавати докази та давати пояснення через перебування у Канаді.

Такі доводи відповідача не слід вважати обґрунтованими та неможливо у повній мірі трактувати на його користь.

Так, реєстрація місця проживання відповідача залишилася в Україні. Судом першої інстанції за адресою його зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання ( АДРЕСА_2 рекомендованою поштовою кореспонденцією направлялися судові повістки та інші документи (а.с.19-21,35-36), відповідно до вимог пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України.

Хоча судові повістки оператором поштового зв`язку повернуті суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», однак відповідач визнає у апеляційній скарзі, що не міг їх отримати через відсутність його за місцем реєстрації проживання. Тому суд виконав свій процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача про судові засідання по справі (п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України), але відповідач, вибуваючи з місця проживання за межі України, маючи неврегульовані аліментні зобов`язання, не забезпечив отримання поштової кореспонденції за його зареєстрованим місцем проживання.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі не зазначає а ні про строк перебування у Канаді у разі, якщо виїхав тимчасово, а ні про те чи виїхав для постійного проживання. Жодних доказів про домовленість між батьками щодо виконання обов`язку по утриманню дитини відповідно до частини 1 статті 9, частини 4 статті 157, частин 1, 2 ст. 181 СК України відповідач не надав.

Таким чином, суд приходить до висновку що, приймаючи рішення про виїзд за межі України, відповідач не ініціював таку домовленість з матір`ю дитини, залишивши аліментні зобов`язання неврегульованими. Такі дії відповідача суперечать інтересам дитини і не відповідають критерію добросовісності, якому він приділив увагу у своїй апеляційній скарзі.

Подаючи апеляційну скаргу, відповідач не представляє суду доказів про підстави свого перебування у Канаді, його стан здоров`я, працевлаштування і про матеріальний стан взагалі, а також про інших утриманців тощо. Після призначення судового засідання у апеляційному суді відповідачем також не подаються такі докази.

Такі докази можуть бути подані лише відповідачем і, виконуючи свій обов`язок щодо подання доказів, керуючись принципом добросовісності, тягар доказування рівня забезпеченості і інших обставин, які впливають на розмір аліментів, покладений на відповідача, а не на позивача, для якої існують обґрунтовані перешкоди для отримання таких фактичних даних.

Враховуючи такі обставин, суд дійшов висновку, що відповідач має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, він є матеріально забезпеченим на такому рівні, що дозволило йому вибуття за межі України на інший континент і проживання у Канаді, тому його не можна віднести до малозабезпечених осіб і його доводи про стягнення аліментів на рівні половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (найнижчому рівні забезпеченості) є неспроможними.

Безумовно, матеріальне становище дитини залежить від матеріального становища її батьків і розміру надання утримання дитині батьками. Мати дитини, виходячи із рівності обов`язків батьків, зобов`язана утримувати дитину нарівні із її батьком. Але, слід врахувати, що дитина потребує не лише грошового утримання, а і надання утримання у вигляді фізичної праці (приготування їжі, прання одягу, догляду, щоденного піклування, проведення дозвілля). І ці обов`язки виконує, у більшій мірі, той з батьків, з ким проживає дитина, а у даному випадку повністю мати, бо батько дитини перебуває за межами України і, виходячи із аналізу доказів, очевидно, на час розгляду цього спору навіть не приймає участі у вихованні дитини.

Крім того, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначені у частині 1 статті 182 СК України. Відповідно до цієї норми, матеріальне становище отримувача аліментів (у даному випадку, матері дитини) не впливає на визначення розміру аліментів. Тому доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд не дослідив доходи матері дитини не можуть бути безумовною підставою для задоволення його апеляційної скарги.

Хоча жодної інформації щодо доходів на час розгляду справи у суді першої чи апеляційної інстанцій, з яких можна було б зробити висновок про матеріальний стан, відповідач не надав, однак, слід вважати, що відповідач знаходиться в порівнянні з позивачкою в кращому матеріальному становищі, оскільки проживає за кордоном, а дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Таким чином, суд виходить з того, що апелянт є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, не представив жодних даних про свої доходи, в матеріалах справи відсутня інформація про наявність на утриманні відповідача інших дітей, що дає йому можливість матеріально утримувати дитину на рівні, вищому від прожиткового мінімуму.

Оскільки діти мають право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, з урахуванням встановлених обставин по справі, вартості товарів та послуг на день вирішення спору, висновків про матеріальне становище відповідача та дитини, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість розміру аліментів на дитину за рахунок відповідача у 5000 грн щомісячно, оскільки в цілому з урахуванням такого розміру аліментів для дитини забезпечуватиметься щомісячний дохід, достатній для розвитку дитини і такий розмір аліментів як не буде надто обтяжливим для відповідача, так і не призведе для необґрунтованого збагачення позивачки.

Таким чином, апеляційну скаргу позивачки слід задовольнити, а апеляційну скаргу відповідача відхилити.

При цьому, сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч.1ст.192 СК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ломничука Юрія Юрійовича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_2 ,номер паспорта - НОМЕР_3 , орган,що видав -2619, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої та жительки: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень щомісячно з їх індексацією відповідно до закону, починаючи з 18.08.2023 року і до досягнення сином повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 05 квітня 2024 року.