ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/2007/23

Головуючий у першій інстанції Овчарик В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/590/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

секретар: Шапко В.М.

Сторони:

позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Акцент-Банк».

Оскаржується рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2024 року.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 843 грн 39 коп. станом на 12.11.2023, яка складається з: 18 225 грн 82 коп. заборгованість за кредитом, 10 617 грн 57 коп. заборгованість по відсоткам, та судові витрати 2 684 грн 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг на відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачкою було ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачці було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. За даним договором позивач виконав свої зобов`язання. Проте відповідачка не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2024 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 225 гривень 82 коп.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у вказаній частині, а також стягнути витрати сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що оскільки боржниця користувалась кредитом, значить ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилась з ними, а отже повинна сплачувати процентну ставку.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що суд не взяв до уваги наявність Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписано боржницею за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та в якому оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо. А тому до уваги слід брати практику Верховного Суду, в яких присутній Паспорт споживчого кредиту.

ОСОБА_1 у своєму відзиві на апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» просить у її задоволенні відмовити, а рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16.02.2024 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2024 року оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог стягнення заборгованості по відсоткам.

Встановлено, що 12.10.2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «А-Банк» була підписана заява про приєднання до Умов та правил, відповідно до умов якої відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом із Пам`яткою, Умовами та Правилами банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті А-Банку. Вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті А-Банку (а.с. 8).

Підписання вказаного договору підтверджується підписом відповідачки заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Рішенням загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року змінено організаційно-правову форму та назву позивача ПАТ «Акцент-банк» на АТ «Акцент-Банк», про що зазначено у п.1.1 Статуту АТ «Акцент-Банк» (а.с. 27-29).

Із довідки за картами АТ «Акцент-Банк» вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 , строком дії до квітня місяця 2027 року (а.с. 13).

Із розрахунку заборгованості, складеного позивачем, вбачається, що станом на 12.11.2023 заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем становить 28 843,93 грн, яка складається з 18 225,82 грн - заборгованості за кредитом та 10 617,57 грн - заборгованості за відсотками (а.с. 7).

Рух коштів клієнта ОСОБА_1 по кредитному договору б/н внутрішньобанківський референт SAMABWFC4 підтверджується випискою по картці, де сума витрат за 19.04.2021 по 12.11.2023 зазначена у розмірі 38 773,89 грн, сума зарахувань - 9 930,50 грн, сума комісій 588,70 грн, сума кешбеку 41,41 грн (а.с. 10-12).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (ч.2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» ). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою).

Термін «паспорт споживчого кредиту» вживається у Законі України «Про споживче кредитування» лише в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч.2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» , чинного на момент виникнення спірних правовідносин). З огляду на ці норми закону паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції виходив з того, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) та має інформативний характер для споживача, а тому суд критично оцінює можливість доведення факту належного повідомлення відповідачки про умови кредитування щодо сплати відсотків, шляхом підписання паспорта споживчого кредиту.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки боржниця користувалась кредитом, значить ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилась з ними, а отже повинна сплачувати процентну ставку, не спростовують правильність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки матеріали справи не містять доказів того з якими саме Умовами і Правилами була ознайомлена відповідачка.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги наявність Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписано боржницею за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та в якому оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: