Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7474/23 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/7474/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через ОСОБА_3 ,

на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 20 листопада 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 через представника адвоката Чайковську Р.А. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути з відповідача на ОСОБА_4 користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 137 950,32 грн.

Позов обґрунтований тим, що в справі №296/6076/19 судовим наказом від 08 серпня 2019 року з ОСОБА_2 користь на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 червня 2019 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на виховання, лікування та утримання дітей, хоча є працездатним та зобов`язаний утримувати дітей. Внаслідок не виконання судового наказу станом на 01 лютого 2023 року утворилася заборгованість із виплати аліментів в сумі 137 950,32 грн. Відповідно до приписів ст.196 СК України пеня за несплату аліментів за період із травня 2021 року по січень 2023 року становить 708 4014,99 грн. Вона (позивач) має право на стягнення неустойки не більше 100% заборгованості.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 20 листопада 2023 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несплату в період із травня 2021 року по січень 2023 року аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 20 101,97 грн. Вирішено питання судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, через адвоката Чайковську Р.А. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що на момент звернення із позовом про стягнення неустойки (пені) ОСОБА_7 за період із травня 2021 року по січень 2023 року мав заборгованість зі сплати аліментів у сумі 137 950,32 грн, а тому вона має право на стягнення неустойки у розмірі не менше 100% заборгованості. Суд першої інстанції не врахував вимоги ст.196 СК України, не взяв до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, де чітко зазначена сума заборгованості станом на 01 лютого 2023 року. З невідомих причин суд першої інстанції вийшов із інших цифр пені, ніж зазначені у розрахунку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чайковська Р.А. апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Так, судова повістка повернута із проставленням у поштовому повідомленні Укрпоштою відмітки про відсутність відповідача за вказаною адресою (а.с.65-66). За положеннями частини восьмої ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування. Додатково оголошення про виклик відповідача розміщено на веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Також у телефонному режимі (тел.+38 ) відповідач сповістив про те, що про справу знає та просить розглядати справу без нього. Отже, суд вжив усіх заходів, щоб повідомити належним чином відповідача. За змістом положень частини другої ст.372 ЦПК України неявка учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково та стягуючи з ОСОБА_2 пеню за несплату аліментів за період із травня 2021 року по січень 2023 року в розмірі 20 101,97 грн суд першої інстанції виходив із того, що в період із травня 2021 року по січень 2023 року утворилася заборгованість у сумі 65 772,63 грн, а тому керуючись постановою Великої Палати Верховного Суду та наявними у матеріалах справи доказами дійшов висновку, що розмір пені станом на 01 лютого 2023 року становить 20 101,97 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що судовим наказом Корольовського районного суду м.Житомира від 08 серпня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 червня 2019 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.12).

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Корольовським відділом ДВС у м.Житомирі 13 лютого 2023 року, станом на 01 лютого 2023 року заборгованість ОСОБА_5 зі сплати аліментів на утримання дітей становить 137 950,32 грн. Розрахунок заборгованості здійснений починаючи з 21 червня 2019 року (а.с.13-15).

Матеріали справи не містять доказів, що нарахована державною виконавчою службою вказана вище заборгованість зі сплати аліментів оскаржувалася б у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга ст.196 СК України).

У п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже, боржник зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в цивільній справі №661/905/19 виснувано, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення ст.196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Матеріали справи не містять доказів, які б доводили відсутність вини відповідача в несплаті аліментів за спірний період із травня 2021 року по січень 2023 року.

Звертаючись із позовом ОСОБА_1 просила стягнути пеню за несплату аліментів за період із травня 2021 року по січень 2023 року в сумі 137 950,32 грн. При цьому помилково виходила із того, що згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державним виконавцем станом на 01 лютого 2023 року, сума заборгованості становить 137 950,32 грн. Разом з тим, заборгованість по аліментам державним виконавцем станом на 01 лютого 2023 року розрахована за період починаючи з 21 червня 2019 року по 31 січня 2023 року, а не за травень 2021 року по січень 2023 року.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року в справі №333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року в справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року в справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року в справі №6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року в справі №6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, що відображена у постанові від 10 лютого 2021 року в справі №461/7406/18, суд повинен здійснити перевірку розрахунку пені та відобразити у судовому рішенні його алгоритм.

Судовим наказом від 08 серпня 2019 року визначено, що аліменти з ОСОБА_2 стягуються з 21 червня 2019 року. Разом з тим в позові заявлені вимоги про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів за період із травня 2021 року по січень 2023 року.

У даному випадку період прострочених днів визначається з 01 червня 2021 року (перший день місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу) по 31 січня 2023 року та складає 610 днів. Отже, неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів за період із 01 травня 2021 року по 31 січня 2023 року становить 225 204,88 грн, яка складається з таких сум: за травень 2021 року - 23 172,62 грн (3 798,79 х 610 х 1%), за червень 2021 року - 23 627,98 грн (4 073,79 х 580 х 1%), за липень 2021 року - 22 041,36 грн (4 014,82 х 549 х 1%), за серпень 2021 року - 20 070,79 грн (3 874,67 х 518 х 1%), за вересень 2021 року - 19 323,04 грн (3 959,64 х 488 х 1%), за жовтень 2021 року - 17 791,70 грн (3 983,15 х 457 х 1%), за листопад 2021 року - 16 997,76 грн (3 980,74 х 427 х 1%), за грудень 2021 року - 17 983,40 грн (4 873,55 х 369 х 1%), за січень 2022 року - 14 749,58 грн (4 040,98 х 365 х 1%), за лютий 2022 року - 8 893,43 грн (2 359 х 377 х 1%), за березень 2022 року - 7 218,54 грн (2 359 х 306 х 1%), за квітень 2022 року - 6 510,84 грн (2 359 х 276 х 1%), за травень 2022 року - 5 779,55 грн (2 359 х 245 х 1%), за червень 2022 року - 5 071,85 грн (2 359 х 215 х 1%), за липень 2022 року - 4 549,40 грн (2 472 х 184 х 1%), за серпень 2022 року - 3 782,93 грн (2 472,50 х 153 х1%), за вересень 2022 року - 3 041,18 грн (2 472,50 х 123 х 1%), за жовтень 2022 року - 2 274,70 грн (2 472,50 х 92 х 1%), за грудень 2022 року - 791,28 грн (2 552,50 х 31 х 1%).

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 , здійсненим державним виконавцем, слідує, що сукупна заборгованість зі сплати аліментів за період із травня 2021 року по січень 2023 року становить суму 65 772,63 грн, а сума визначеної судом неустойки (пені) за цей період складає 225 204,88 грн. Враховуючи положення ст.196 СК України про те, що розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100% розміру заборгованості за період за який вона нараховується, колегія суддів вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несплату аліментів за період із травня 2021 року по січень 2023 року в сумі 65 772,63 грн.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повність або частково звільнити його від сплати заборгованості. Разом із тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували підстави для вчинення відповідних дій (відсутні докази щодо матеріального та сімейного стану відповідача). Доказування же не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім того, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції та збільшує розмір пені за несплату аліментів за період із травня 2021 року по січень 2023 року з 20 101,97 грн до 65 772,63 грн, що не перевищує 100% сукупного розміру заборгованості за аліментами за вказаний період. У решті рішення залишається без змін.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (п.3 частина шоста ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 20 листопада 2023 року змінити, збільшивши розмір пені за несплату аліментів за період із травня 2021 року по січень 2023 року з 20 101 грн 97 коп. до 65 772 грн 63 коп.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 05 квітня 2024 року.