Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 4-с/733/2/24
Єдиний унікальний №733/1133/20
У Х В А Л А

Іменем України

01 травня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Вовченка А.В.,

при секретарі - Мошенець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, стягувач у виконавчому провадженні АТ «Універсал Банк» про визнання неправомірним рішення приватного виконавця щодо стягнення з банківського рахунку заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області зі скаргою, в якій просить суд: визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. у виконавчому провадженні НОМЕР_5 щодо примусового списання 19 лютого 2024 року з його карткового рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ «Райффазен Банку Аваль» коштів в сумі 2 165,90 грн, яка є заробітною платою та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. утриматися від примусового списання заробітної плати з карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відкритого в АТ «Райффазен Банку Аваль».

Скаргу мотивовано тим, що 02 листопада 2022 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 на підставі виконавчого листа №733/1133/20, виданого Ічнянським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» боргу за кредитним договором в сумі 37,715,71 грн. Постанова виконується за місцем роботи ОСОБА_1 в ТОВ «БІКОМ» за адресою м. Київ, вул. Б.Хмельницького,56-А. Із заробітної плати ОСОБА_1 стягується здійснюється відрахування у розмірі 20% доходів щомісячно.

02 листопада 2022 року постановою державного виконавця було накладено арешт на кошти боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_5. Картковий рахунок відкритий в АТ «Райфайзен Банк Аваль»» для зарахування заробітної плати із спеціальним режимом використання. 19 лютого 2024 року банком було проведено примусове списання коштів по даному виконавчому провадженню з карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відкритого в АТ «Райффазен Банку Аваль» в сумі 2 165,90 грн.

Таким чином, скаржник вважає дії приватного виконавця неправомірними, а тому змушений звернутися до суду із вказаною скаргою.

Скаржник ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явився.

Приватний виконавець Палігін О.П. будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи до суду також не з`явився. Пояснень до суду не надав.

Представник стягувача у виконавчому провадженні, АТ «Універсал Банк» в судове засідання не з`явився.

Суд на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність вказаних сторін.

У зв`язку з чим суд, на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України, здійснює розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Судом встановлено, що рішенням Ічнянського районного суду № 733/1133/20 від 12 січня 2021 року з ОСОБА_1 на користь «Універсал Банк стягнуто 37 715,71 грн. заборгованості за Договором про надання банківських послуг та 1618,54 грн. судового збору.

02 листопада 2022 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 на підставі виконавчого листа № 733/1133/22 виданого 19 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 вищезазначених сум.

Судом встановлено, що 02 листопада 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , в тому числі і на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, а всього 43 777,28 грн. 27 грудня 2022 року з його карткового рахунку було стягнуто його заробітну плату в сумі 7 773,90 грн. Постановою приватного виконавця Палігіна О.П. від 03 березня 2023 року знято арешт з карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 . Приватним виконавцем Палігіним О.П. винесено постанову від 17 червня 2023 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «БІКОМ» за адресою м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 56-А. Здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків , зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20 % доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 35 761,25 гривень, в тому числі виконавчий збір винагорода приватного виконавця та витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій. 21 серпня 2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. було накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих карткових рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках /електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 31 336,43 гривні. 19 лютого 2024 року з карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відкритого в АТ «Райффазен Банку Аваль» списано кошти у сумі 2 165,90 грн.

29 квітня 2024 року до суду надійшли пояснення від представника Палігіна О.П. , згідно яких останній зазначає, що постанова про арешт коштів від 21.08.2023 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» не направлялась. Згідно листа банку вих. N?81-15-9/3743-БТ від

16.04.2024 кошти на рахунку ОСОБА_1 під арештом не перебували, а постанова Палігіна О.П. від 21.08.2024 до банку не надходила. Згідно виписки про рух коштів по рахунку Заявника, у період дня 15.02.2024 ОСОБА_1 надійшли кошти з призначенням: «поповнення рахунку за допомогою платіжної картки», у розмірі 4000,00 грн. Вхідний залишок на 15.02.2024 - 3268,80 грн. Проведені операції за 15.02.2024: - зарахувань на суму 4000,00 грн, - зняття з рахунку на суму: (4100,00 + 622,90) = 4722,90 грн, тому на рахунок Заявника надійшли кошти, які не належать до заробітної плати, а отже на них не поширюється положення ст. 68-70 Закону N?1404-VIII щодо особливої процедури їх стягнення. Також зауважує, що арешту підлягає не банківський рахунок боржника, а саме кошти, що знаходяться на ньому. Відтак, на рахунок Заявника надійшли інші кошти, ніж заробітна плата, які не підпадають під регулювання статтями 68-70 Закону N?1404-VIII, то їх списання 19.02.2024 не порушує жодних прав чи інтересів Заявника.

Як убачається листа №81-15-9/3743-БТ від 16.04.2024 наданого «Райффайзен Банк», від приватного виконавця Палігіна Олександра Петровича Постанова про арешт по виконавчому провадженні N? НОМЕР_5 від 21.08.2023 до банку не надходила. Арешт на рахунок НОМЕР_3 згідно Постанові по ВП НОМЕР_5 від 21.08.2023 не накладався, оскільки Постанова від N?70107875 від 21.08.2023 Від приватного виконавця Палігіна Олександра Петровича не надходила, та рахунок в Ухвалі суду відрізняється від рахунку, який відкрито в банку по клієнту ОСОБА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 . Кошти на рахунку НОМЕР_3 по клієнту ОСОБА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 станом на 19.02.2024 під арештом не перебували.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази.

Згідно з приписами статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Так, приписи статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і

в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

За змістом пункту 8 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до положень статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

З огляду на це, приватному виконавцю надані повноваження щодо накладення арешту, в тому числі й на кошти, які перебувають на рахунках, водночас, згідно з частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Також, статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з

інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Відповідно до положень частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено Законом.

Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм вбачається, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче

провадження»).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 905/361/19 зазначено наступне: «Чинним законодавством не передбачено відкриття суб`єктами господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати(…). Рахунок боржника №(…) на кошти на якому державним виконавцем накладено арешт є поточним рахунком боржника (…) Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на які заборонено».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 344/8982/17.

З огляду на вказане, дії приватного виконавця по накладенню арешту на спірний рахунок, відповідають приписам Закону України «Про виконавче провадження», однак суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як зазначає скаржник, приватним виконавцем було накладено арешт на його рахунок, який використовується для виплати заробітної плати. Таким чином, у зв`язку з накладенням арешту на кошти боржника, позивачу фактично здійснено заборону будь-яких видаткових операцій по рахунку № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Райфайзен Банк Аваль», на який зараховується заробітна плата.

Щодо заявлених вимог скарги варто зазначити, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження". А тому Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає такого поняття як «виокремлення» рахунків із спеціальним режимом використання.

Із матеріалів по справі вбачається, що постанова про арешт коштів від 21.08.2023 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» не направлялась, що підтверджується і листом банку вих. N?81-15-9/3743-БТ від 16.04.2024, згідно якого кошти на рахунку ОСОБА_1 під арештом не перебували, а постанова Палігіна О.П. від 21.08.2024 до банку не надходила.

Водночас, згідно виписки про рух коштів по рахунку заявника, у період дня 15.02.2024 ОСОБА_1 надійшли кошти з призначенням «поповнення рахунку за допомогою платіжної картки», у розмірі 4000,00 грн, які не належать до заробітної плати.

Статтями 68-70 Закону N?1404-VIII передбачено особливий порядок звернення стягнення на кошти заробітної плати боржника - встановив певні обмеження для списання таких коштів. Однак, ці обмеження не застосовуються, якщо на цей самий рахунок надходять інші кошти, ніж заробітна плата. Вони стягуються у загальному порядку. Відтак, оскільки 15.02.2024 на рахунок Заявника надійшли інші кошти, ніж заробітна плата, які не підпадають під регулювання статтями 68-70 Закону N?1404-VI, то їх списання 19.02.2024 не порушує жодних прав чи інтересів Заявника.

Положеннями статті 43 Конституції України, встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно з частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

При цьому, частиною 6 статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Таким чином, право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано та захищається державою, своєчасність та розмір якої не може бути поставлений в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

З аналізу наведених норм вбачається, що держава гарантувала та захистила право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю та соціальні виплати.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про оплату праці», забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Із листа №81-15-9/3743-БТ від 16.04.2024 наданого «Райффайзен Банк», вбачається, що арешт на рахунок НОМЕР_3 згідно Постанові по ВП НОМЕР_5 від 21.08.2023 не накладався. Кошти на рахунку по клієнту ОСОБА_1 станом на 19.02.2024 під арештом не перебували.

Отже, арешт на картковий рахунок, що призначений для виплати заробітної плати та стягнення заробітної плати не накладався, що відповідно не порушує конституційні права скаржника як громадянина.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не оскаржується у цій справі відмова приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. у знятті арешту з рахунку, на який ОСОБА_1 отримує заробітну плату, а оскаржується його дії та рішення в частині накладення арешту.

Надаючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам та враховуючи відсутність накладеного арешту на картковий рахунок чи кошти скаржника, суд приходить висновку про необґрунтованість вимог скаржника, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Суб`єкт оскарження Палігін О.П. поніс витрати по оплаті послуг на професійну правничу допомогу в розмірі 1320,00 грн., які у відповідності до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні скарги покладаються на скаржника.

Керуючись, ч. 1 ст. 56,59,70,73 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 4, 5, 258-259, 353-354, 447,451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича стягувач у виконавчому провадженні АТ «Універсал Банк» про визнання неправомірним рішення приватного виконавця щодо стягнення з банківського рахунку заробітної плати - в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Палігіна О.П. (РНОКПП НОМЕР_4 ) 1320(одна тисяча триста двадцять) грн. 00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 травня 2024 року.

Суддя А. В. Вовченко