Житомирський апеляційний суд
Категорія 43 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

02 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючої судді : Талько О.Б.,

суддів : Коломієць О.С., Шевчук А.М.

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 295/14570/13-ц за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділення житлового будинку в натурі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, в якій зазначив, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/14570/13-ц від 30 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 до нього та ОСОБА_3 про виділення частини житлового будинку в натурі задоволено, виділено ОСОБА_2 в натурі приміщення та господарські споруди житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: коридор 2-1 площею 4,9 кв.м., кухню 2-2 площею 7,8 кв.м., кімнату 2-3 площею 20,3 кв.м., кімнату 2-4 площею 19,8 кв.м., сходову клітину 4-1 площею 2,3 кв.м., кімнату 4-2 площею 16,9 кв.м., літню кухню В з прибудовою (літера в), сарай літ. Г, сарай літ. Д, вбиральню літ. У, ворота № 2, огорожу 3, огорожу 4, огорожу 8.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Вказав, що при ознайомленні з матеріалами цивільної справи у повному обсязі, яке відбулось 10 жовтня 2023 року, ним були встановлені обставини, які обумовлюють необхідність перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Так, в обґрунтування прийнятого рішення судом, крім іншого, покладено висновок судової будівельно-технічної експертизи, складений експертом Свістуновим І.С .

Проте вказаний експерт згідно з поданими стороною позивача відомостями мав статус атестованого судового експерта з терміном дії свідоцтва до 22 березня 2016 року. При цьому, за формального існування права судового експерта відповідна особа не мала статусу юридичної особи, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Окрім того, згідно з відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 складає 155,5 кв.м. За ним зареєстроване 57/200 часток власності, аналогічна частка зареєстрована за його сином ОСОБА_5 . Проте вважає, що під час проведення експертизи їх протиправно позбавлено площі 5,135 кв.м. та незаконно передано її позивачу.

Таким чином, просив суд поновити пропущений процесуальний строк, визначений для звернення зі заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, та скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2015 року.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2023 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

18 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати щодо сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення з огляду на наступне.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу суду першої інстанції, після чого вказана справа повертається до суду першої інстанції для розгляду спору по суті, розподіл судових витрат здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду заяви.

Тобто, у разі якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції скасовує судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Вказаний висновок узгоджується з висновками, викладеними, зокрема, в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 500/2632/19 (провадження № 11-436апп21), від 30 березня 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18).

Ця правова позиція щодо застосування вказаної вище норми права є незмінною.

Під час прийняття постанови Житомирського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року розподіл судових витрат не був вирішений, оскільки суд апеляційної інстанції не ухвалював своє рішення і не змінював його, а лише скасував ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

Постанова про скасування ухвали, якою було залишено заяву без розгляду, не є остаточним вирішенням спору по суті.

Оскільки постановою Житомирського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року спір по суті не вирішувався, тому відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення немає.

Керуючись ст. 270, 381 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 295/14570/13-ц.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча Судді: