Дата документу 18.06.2024
Справа № 334/3284/24
Провадження № 2-з/334/43/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Бредіхіна Ю.Ю., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди та додані до неї матеріали,

установив:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення з неї 150 382,50 грн. (з урахуванням уточненої заяви).

18.06.2024 року відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду судді Бредіхіну Ю.Ю. передано заяву позивача про вжиття заходів забезпечення вказаного вище позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 .

Заяву мотивовано тим, що відповідач є людиною похилого віку (76 років), єдиним джерелом її доходу є пенсія і відповідач не має наміру виконувати рішення суду, про що свідчить її попередня поведінка, зокрема, приховування від позивача факту продажу будинку..

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить таких висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одними із видів забезпечення позову відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 752/20385/18 (провадження № 61-5600св19) викладено правову позицію відповідно до якої розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі №826/10936/18, провадження №К/9901/728/19).

Відтак, при вирішення заяви про забезпечення позову необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач дійсно має намір здійснити відчуження свого майна, а також доказів того, що лише за рахунок цієї квартири можливе погашення боргу.

Так, відповідач має іншу адресу реєстрації АДРЕСА_2 , що може свідчити про наявність у неї іншого майна. Проте, навіть якщо припустити, що твердження позивача щодо єдиного майна, яке наявне у відповідача є вірним, то у відповідності до приписів ч. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на єдине житло боржника допускається за наявності боргу, що перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ціна позову у цій справі становить 150 382,50 грн., що не перевищує суму 20 мінімальних розмірів заробітної плати.

Ураховуючи наведене, суд дійшов про неспівмірність обтяження майна відповідача із предметом спору.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 157, 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін