Справа № 503/913/23
Провадження № 2/503/80/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі Поліковській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просить: встановити факт її постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 в період часу, починаючи з 2005 року по день його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; а також визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 2,05 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Будеївської сільської ради Кодимського району (на даний час Подільського району) Одеської області, що належала померлому на підставі державного акту серії ІІІ-ОД №069002, який був виданий 25.02.2004 року Кодимською райдержадміністрацією. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 2005 року по день смерті ОСОБА_2 проживала однією сім`єю з останнім у її власному домоволодінні, що розташоване у АДРЕСА_1 , та вела з ним спільне господарство, здійснюючи постійний та самостійний догляд за ним. Після його смерті відкрилась спадщина на належну ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку. Позивач ОСОБА_1 01.07.2021 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 . У спосіб спільного з ним проживання на час відкриття спадщини позивач вважає, що прийняла її після смерті ОСОБА_2 . Однак, вона не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт, яким посвідчене право власності померлого на цю ділянку, був втрачений. За таких обставин, з метою подальшого оформлення спадкових прав, вона вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, однак надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила проводити розгляд цивільної справи у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, натомість надав до суду клопотання, в якому просив проводити підготовче засідання та судовий розгляд даної цивільної справи у його відсутність. Крім того, зі змісту цього клопотання вбачається, що при постановленні рішення суду покладаються на розсуд суду.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , що видане 06.04.2012 року Будеївською сільською радою Кодимського району Одеської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис № 08 (а.с.6).

Як вбачається з копії довідки № 334 від 02.04.2021 року за підписом старости с. Будеї с. Смолянка Ясніцької Л.В. (а.с.10), померлий ОСОБА_2 , був зареєстрованим з 28.11.1978 року по день смерті в АДРЕСА_2 . Однак, відповідно до довідки № 333 від 02.04.2021 року за підписом старости с. Будеї с. Смолянка Ясніцької Л.В. (а.с.9), з 2005 року по день смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом однією сім`єю з ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, заявник має право на спадкування майна померлої у четверту чергу, якщо доведе факт проживання з нею однією сім`єю.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Ретельний аналіз цих правових висновків та письмових доказів, в їх сукупності, вказує на те, що обставини, на які посилається позивач щодо його проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2005 року до часу смерті останнього.

Крім того, з копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069002, виданого Кодимською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів за №40 (а.с.9) та з копії листа ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 11.11.2021 року (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 2,05 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області.

Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом спадшини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №84/02-14 від 12.02.2024 року ОСОБА_1 30.06.2021 року заявила на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Крім того, інші спадкоємці до Кодимської держнотконтори не звертались.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя спадкодавець склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснюється за законом.

Ретельний аналіз цих обставин вказує на те, що ОСОБА_1 вважається такою, що у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 в розумінні положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, та набула право власності на земельну ділянку, площею 2,05 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Будеївської сільської ради.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Разом з тим, частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлено, що 01 липня 2021 року державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №527/02-14 від 01.07.2021 року (а.с.12). Крім того, як вбачається з друкованого видання «Вісті Кодимщини» №33 (10988) від 14.08.2021 року державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069002, виданий Кодимською РДА на ім`я ОСОБА_2 , є втраченим (а.с.13-14).

Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що за ОСОБА_1 не визнається право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,05 га, розташовану на території Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області, а документ, який засвідчує право власності на земельну ділянку - втрачений. За таких обставин позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Будеї Кодимського (на даний час Подільського району) Одеської області, мешканки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Будеї Кодимського району Одеської області, у період часу з 2005 року по день його смерті.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с. Будеї Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області, мешканкою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 2,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Будеївської сільської ради Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області, яка на підставі втраченого державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069002, виданого Кодимською районною державною адміністрацією, належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О.Калашнікова