справа № 369/5646/16-ц
провадження № 22-ц/824/7543/2024
головуючий у суді І інстанції Волчко А.Я.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Заявлені позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане ВРАЦС Києво-Святошинського району Київської області 20 квітня 2010 року, а/з № 1.

Померла ОСОБА_4 була рідною матір`ю позивача ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, за яким все своє майно заповідала ОСОБА_2 - 2/3 частини, та ОСОБА_5 - 1/2 частини. Заповіт посвідчено Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою 9 вересня 2008 року за реєстровим № 2-2700.

Після смерті ОСОБА_4 щодо її майна Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 311/2010.

Спадщину після померлої позивач ОСОБА_2 прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини №311 від 15 червня 2010 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний термін після смерті спадкодавця.

До складу спадкового майна (серед іншого майна) увійшла земельна ділянка площею 0,1249 га, розташована на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та надана для ведення особистого селянського господарства.

Однак, Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказані земельні ділянки, оскільки спадкодавицею не було зареєстровано правовстановлювальні документи у відповідних органах згідно норм діючого законодавства та не завершено процедуру належного оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,1249 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Тарасівська сільська рада, село Нове.

Згідно останньої уточненої редакції позивач просив: визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га, розташованої в селі Нове Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:001:0363, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

У подальшому відповідач ОСОБА_6 заявила зустрічний позов, згідно якого просила визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1249 га, кадастровий номер :05:001:0363, розташовану на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, с. Нове, надану для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 липня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задоволено.

Зокрема, визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, та наданої для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №580242, виданого ОСОБА_4 , кадастровий номер земельної ділянки :05:001:0363.

Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, та наданої для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №580242, виданого ОСОБА_4 , кадастровий номер земельної ділянки :05:001:0363.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, - адвокат Єрмоленко Є.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, та наданої для ведення особистого селянського господарства, та в частині визнання за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, та наданої для ведення особистого селянського господарства скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно включив до складу спадкового майна також і земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0363, оскільки відповідно до доданого до апеляційної скарги договору купівлі-продажу земельної ділянки, який укладено першого вересня 2009 року між ОСОБА_4 (надалі - продавець), що мешкала в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та громадянином України ОСОБА_1 (надалі - покупець), що проживав в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на умовах, передбачених цим договором, продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність - земельну ділянку площею 0,1249 га, що знаходиться в АДРЕСА_3, кадастровий номер :05:001:0363, надану для ведення особистого селянського господарства.

Наголошує на тому, що апелянт набув право власності на спірну земельну ділянку на законних підставах, а перехід до нього права власності відбувся в порядку, який діяв на момент набуття такого права, однак апелянту стало відомо, що на даний час за даними інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на 2/3 земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0363, площа (га): 0,1249, зареєстровано за ОСОБА_2 і така реєстрація відбулась внаслідок виконання судового рішення, яке оскаржується в апеляційному порядку.

Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення про права, свободи, інтереси заявника апеляційної скарги, та обставини володіння спадкодавцем земельною ділянкою кадастровий номер :05:001:0363, площа (га): 0,1249 на час відкриття спадщини не доведено та висновки про таке володіння спростовуються матеріалами справи.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник Єрмоленко Є.В. просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, та в частині визнання за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 не заперечувала та просила її задовольнити, погодилась, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Представник Боярської міської ради Горбатюк І.М. 1 березня 2024 року надіслав на адресу Київського апеляційного суду клопотання про розгляд справи без участі представника, просив вирішувати справу на розсуд суду (а.с. 151-153, Т.2).

Також на адресу Київського апеляційного суду 15 березня 2024 року надійшло клопотання від завідувача Боярської державної нотаріальної контори - Панікар В., в якому вона просила провести розгляд справи без участі представника (а.с.164-165, Т.2).

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, а тому апеляційним судом рішення суду першої інстанції переглядається лише в цій частині.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Таким чином, з огляду на вищевказану норму, оскільки сторона, яка не була стороною по справі звернулася до суду із апеляційної скаргою, суд вирішує питання чи її права було порушено.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц (провадження № 61-13912св20), від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц (провадження № 61-1490св21), від 28 жовтня 2021 року у справі №529/690/18 (провадження № 61-6006св21) та від 02 листопада 2021 року у справі № 314/5611/1 (провадження № 61-3829св21).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , як підставу своїх порушених прав, зазначив, що 1 вересня 2009 року між ОСОБА_4

та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,1249 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та наданої для ведення особистого селянського господарства.

На державному акті серії ЯЕ № 580242 на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 1 вересня 2009 року вчинено напис про перехід до ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку. Також, на державному акті зроблено відмітку Тарасівської сільської ради про реєстрацію землевпорядником 16 вересня 2009 року.

Отже, цей договір купівлі-продажу був укладений до дати ухвалення рішення суду першої інстанції. За даними інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на 2/3 земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0363, площа (га): 0,1249, зареєстровано за ОСОБА_2 і така реєстрація відбулась внаслідок виконання судового рішення, яке оскаржується в апеляційному порядку.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення стосується інтересів апелянта, відтак останній наділений правом на його оскарження.

З приводу обґрунтованості рішення по суті колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Задовольняючи первісний і зустрічний позов та визнаючи за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове та визнаючи за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог.

Колегія суддів визнала доведеними доводи апеляційної скарги, відтак висновки суду першої інстанції у оскаржуваній частині не відповідають обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 та частини першої статті 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1217 ЦК України).

Як було встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , що видане ВРАЦС Києво-Святошинського району Київської області 20 квітня 2010 року, а/з № 1.

Померла ОСОБА_4 була рідною матір`ю позивача ОСОБА_8 .

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, за яким все своє майно заповідала позивачу - 2/3 частини, та відповідачу (позивач за зустрічним позовом) - 1/2 частини. Заповіт посвідчено Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою 9 вересня 2008 року за реєстровим № 2-2700.

Після смерті ОСОБА_4 щодо її майна Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 311/2010.

Спадщину після померлої позивач ОСОБА_8 прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини №311 від 15 червня 2010 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний термін після смерті спадкодавця.

Вирішуючи спір щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0363 площа (га): 0,1249, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: АДРЕСА_3 суд першої інстанції встановив, що відповідна земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №580242, який було видано ОСОБА_4 .

Тобто суд першої інстанції включив до складу спадкового майна також і земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0363.

Разом із тим, такі висновки є помилковими та спростовуються доданими до цієї апеляційної скарги доказами.

Так, як вбачається із доданого до апеляційної скарги договору купівлі-продажу земельної ділянки, який укладено 1 вересня 2009 року між ОСОБА_4 (продавець), та ОСОБА_1 (покупець) на умовах, передбачених цим договором, продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність - земельну ділянку площею 0,1249 га, що знаходиться в АДРЕСА_3, кадастровий номер :05:001:0363, надану для ведення особистого селянського господарства.

Вказана земельна ділянка складається з: сільськогосподарських угідь - 0,1249 га (ріллі - 0,1249 га). Вказана земельна ділянка була власністю продавця на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 580242, виданого Тарасівською сільською радою 20 вересня 2007 року на підставі рішення VI сесії V скликання цієї ж ради від 8 лютого 2007 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 20.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Апишковою З.І.

Також із договору купівлі-продажу вбачається, що він підписаний 1 вересня 2009 року в присутності нотаріуса, дієздатність сторін угоди перевірено.

П. 14 вищенаведеного договору передбачено, що додатком до цього договору є державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 580242, виданий Тарасівською сільською радою 20 вересня 2007 року, оригінал якого при укладанні угоди переданий покупцю - ОСОБА_1 .

Набуте за договором купівлі продажу право на землю було зареєстровано землевпорядником Тарасівської сільської ради 16 вересня 2009 року, про що на договорі проставлено відповідну відмітку.

Також до апеляційної скарги додано довідку Виконавчого комітету Тарівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 червня 2014 року про те, що після укладення договору купівлі-продажу від 1 вересня 2009 року апелянт користувався спірною земельною ділянкою.

Оригінали наданих до апеляційної скарги доказів були оглянуті судом апеляційної інстанції.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У частині першій статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України також визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 182 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття 657 ЦК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з умов: реєстрація таких прав була проведена відповідна до законодавства, що діяла на момент їх виникнення; на момент їх виникнення діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Як убачається із матеріалів справи, право власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 1 вересня 2009 року позивач набув 1 вересня 2009 року, тобто з моменту державної реєстрації такого договору як правочину. Відповідне право набувача на земельну ділянку було зареєстроване землевпорядником Тарасівської сільської ради 16 вересня 2009 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки 1 вересня 2009 року було дотримано вимог ЦК України при його укладенні й було зареєстровано вказаний правочин в реєстрі правочинів, а також перехід права на земельну ділянку, що свідчить про те, що станом на час відкриття спадщини спірна земельна ділянка площею 0,1249 га, що знаходиться в АДРЕСА_3, кадастровий номер :05:001:0363, надана для ведення особистого селянського господарства, не входила у спадкову масу, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , а тому суд першої інстанції безпідставно включив оскаржувану земельну ділянку до складу спадкового майна.

Колегія апеляційного суду також врахувала пояснення ОСОБА_3 , яка погодилась з такими доводами апеляційної скарги та підтвердила обставини, які були викладені в апеляційній скарзі.

За таких умов апелянтом було належним чином доведено свої апеляційні вимоги, відтак апеляційний суд вбачає наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, та наданої для ведення особистого селянського господарства, та в частині визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, та наданої для ведення особистого селянського господарства, та ухвалити нове судове рішення яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 липня 2017 рокув частині визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, та наданої для ведення особистого селянського господарства, та в частині визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1249 га кадастровий номер :05:001:0363, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, село Нове, та наданої для ведення особистого селянського господарства, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 3 квітня 2024 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба