Провадження № 2-з/742/22/24
Єдиний унікальний № 742/3679/24
УХВАЛА

іменем України

19 червня 2024 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розірвання шлюбу фіктивним та поділ спільного сумісного майна подружжя,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання розірвання шлюбу, здійснене 12 травня 2021 року Прилуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис 23, фіктивним та поділ спільного сумісного майна подружжя: визнання права власності за ОСОБА_1 на частку в квартирі АДРЕСА_1 ; припинення права власності на частку за ОСОБА_2 на частку в квартирі АДРЕСА_1 , та стягнення понесених судових витрат.

Крім того, позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 .

Свою заяву позивач мотивує тим, що після отримання копії позовної заяви з відповідними додатками відповідач з метою уникнення настання для неї негативних наслідків, зможе вільно розпорядитися належною їй частиною квартири, що в свою чергу призведе до ускладнення виконання рішення суду. Метою подачі заяви про забезпечення позову є вжиття своєчасних заходів від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та для забезпечення реальної можливості виконати рішення суду в разі задоволення позову. Не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення чи взагалі унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому у відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За таких обставин, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При цьому суд враховує, що ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним (ст.317 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, між сторонами виник майновий спір щодо права власності на частину спірної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власнолсті на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 травня 2024 року, на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано право власності на частку за ОСОБА_3 та частку за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, серія та номер:628, виданий 29.04.2024, видавник: ОСОБА_4 та договору купівлі-продажу, серія та номер: 605, виданий 11.07.2023, видавник: приватний нотаріус, відповідно.

При цьому суд враховує, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборону вчиняти будь-які дії щодо відчудження вказаної частки квартири, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, який на даний час є чинним і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована, є неправомірною.

Доводи наведені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, мають оціночний характер та підлягають з`ясуванню, оцінці та доведенню під час вирішення спору по суті, та не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або призведуть до порушень прав заявника.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову може вважатись підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. У поданій заяві про забезпечення позову заявник обмежився лише зазначенням, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не надавши доказів наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

За таких обставин, враховуючи, що вимоги позивача належним чином не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, з якими пов`язується застосування ініційованого заходу забезпечення позову у виді арешту, тому суд, керуючись принципом розумності та обґрунтованості, не вбачає достатніх підстав для застосування крайнього заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок щодо необхідності наведення достатнього обґрунтування для забезпечення позову викладений в постанові ВС №761/39201/18 від 21 серпня 2019 року, який врахований судом при постановленні судового рішення.

Разом з тим, суд роз`яснює, що відмова в забезпеченні позову не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153,154, 260,353 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розірвання шлюбу фіктивним та поділ спільного сумісного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА