Справа № 186/1106/21
Провадження № 2-с/0186/4/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про скасування судового наказу,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з заявою, заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про скасування судового наказу, в якій прохала суд скасувати судовий наказ Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року про стягнення з неї заборгованості за спожитий природний газ за період з 01 червня 2018 року по 30 квітня 2021 року в сумі 2672,59 грн., та стягнути з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на її користь судовий збір в сумі 151,40 грн.

В обґрунтування заяви зазначила, що копію судового наказу від 30 серпня 2021 року, вона отримала лише 19 березня 2024 року у Першотравенському міському суді Дніпропетровської області, та вона не згодна з судовим наказом, оскільки жодних договорів з постачальником природнього газу «ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» вона не укладала. Також зазначила, що вона не є власником зазначеної квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 14 лютого 2018 року.

Вивчивши заяву про скасування судового наказу та додані до неї документи, вважаю за необхідне скасувати судовий наказ, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 та 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Подана ОСОБА_1 заява про скасування судового наказу відповідає вимогам статті 170 ЦПК України.

Дослідивши заяву про скасування судового наказу, вважаю, що наведені ОСОБА_1 доводи спростовують посилання стягувача щодо безспірності заявлених вимог.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» судовий наказ видається лише за умови безспірності вимог. У пункті 9 вказаної постанови зазначено, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК) (1618-15), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Відповідно до частини 3 статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 заперечує проти вимог стягувача, та на час розгляду даної заяви відсутні підстави для її повернення, приходжу до висновку, що заявлена вимога про скасування судового наказу є такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно стягнення з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» судового збору на користь ОСОБА_1 зазначаю наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

До заяви додано доказ сплати судового збору у розмірі 151,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 02 квітня 2024 року №44651041.

ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» звернулося до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Вважаю, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч.2 ст.164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати зі стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що у задоволенні вимоги заявниці про стягнення з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на її користь сплаченого судового збору слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 171 ЦПК України, - суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про скасування судового наказу, задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ №186/1106/21, виданий 30 серпня 2021 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» заборгованості за спожитий природній газ за період з 01 червня 2018 року по 30 квітня 2021 року в розмірі 2672 грн. 59 коп., та судового збору в розмірі 227 грн. 00 коп.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що він має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: С.С. Кривошея