Провадження № 2/591/1713/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ї особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України

про зменшення розміру стягнення аліментів

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3-ї особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України про зменшення розміру стягнення аліментів і свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони з 20 квітня 2007 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано і стягнуто з позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30 липня 2010 року. В подальшому позивач зареєстрував другий шлюб. Від шлюбу має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області з нього стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину, відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що сукупний розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання двох дітей становить більше 70% його заробітку, а тому просить суд зменшити розмір аліментів які з нього стягуються на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Артеменко А.О. в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд позов задоволити з підстав зазначених у позові. Просить суд слухати справу у її відсутність та відсутність позивача.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечували. Суду пояснила, що матеріальний стан позивача не погіршився, а навпаки, він постійно отримує заробітну плату, а великі відрахування в нього сталися з його вини, так як він тривалий час не працював та не сплачував аліменти на утримання доньки і утворилася заборгованість по аліментам. На даний час заборгованість по аліментам виплачена повністю. Позивач служить в Збройних силах України, постійно отримує заробітну плату і своєчасно сплачує аліменти. Просить суд в позові відмовити.

3-тя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, представник до суду не з`явився.

Суд, вислухавши відповідачку, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. ст.76-78, ст.81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач і відповідачка перебували у шлюбі з 20 квітня 2007 року (а.с.58).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.59).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано і стягнуто з позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30 липня 2010 року(а.с.61).

В подальшому позивач зареєстрував другий шлюб. Від шлюбу має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області з нього стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину, відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-12).

Згідно із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Зі змісту вище наведеного аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою та обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 Сімейного кодексу України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.

Стороною позивача суду не надані докази, що в нього погіршився матеріальний стан чи стан його здоов`я. Навпаки, раніше позивач не працював, своєчасно аліменти не сплачував, а тому виникла заборгованість. На даний час він проходить службу в Збройних силах України, своєчасно отримує заробітну плату.

Суд вважає, що позивачем не доведено визначених законом підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів. Також суду не надано доказів того, що у позивача погіршився стан його здоров`я.

Таким чином, суд при розгляді вимог позивача ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів, позивач у порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надав жодних належних доказів, які б підтверджували, що його матеріальне становище дійсно погіршилось, чи погіршився стан його здоров`я.

При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів не відповідає інтересам дітей, ставить їх у несприятливі умови в частині матеріального забезпечення, погіршуючи положення самих дітей. За таких обставин, фактичне втручання держави у спосіб зменшення сплачуваних на дітей аліментів в судовому порядку не є необхідним ні в інтересах самих дітей, ні в інтересах дотримання розумного балансу між виплатами.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11-13, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ї особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України

про зменшення розміру стягнення аліментів відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 червня 2024 року.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО