Номер провадження: 22-ц/813/1044/24
Справа № 501/3498/21
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря

судового засідання Булацевської Я.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 грудня 2022 року

за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання незаконним наказу про оголошення простою та його скасування, стягнення недоотриманої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі відповідач) в якому, з урахуванням уточнень просить:

- наказ в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» №244 від 25.06.2021 в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.07.2021 по 31.08.2021 з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, визнати незаконним та скасувати;

- стягнути з державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (, місцезнаходження: м. Чорноморськ, вул. Праці,6) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) середній заробіток за час простою не з вини працівника починаючи з 01.07.2021 по 31.08.2021 у розмірі 26084,99 грн. (двадцять шість тисяч вісімдесят чотири грн. 99 копійок);

- стягнути з відповідача судові витрати, які пов`язані із розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він працює в ДП «МТП «Чорноморськ» з липня 1994 року. 31 жовтня 2019 року, керівництвом ДП «МТП «Чорноморськ» видано наказ №568/О-2 «Про припинення трудового договору з начальником терміналу ОСОБА_1 за пунктом 6 статті 36 КЗпП України».

18.02.2021 року, рішенням Іллічівського міського суду Одеської області у справі №501/4356/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» наказ виконуючого обов`язки директора порту ОСОБА_2 від 07.08.2019 №344 про зміну істотних умов праці в частині п.1 та п.2.3, - визнано незаконним та скасовано; наказ першого заступника директора порту ОСОБА_2 від 31.10.2019 №568/О-2 про припинення трудового договору, - визнано незаконним та скасовано; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника 2 терміналу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»; стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.11.2019 по 18.02.2021 в розмірі 216588,24 гривень; стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 гривень; стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь держави судовий збір в розмірі 2165,88 гривень, відповідно до ст.430 ЦПК України допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

15.03.2021 у відділі кадрів порту позивача ознайомлено з наказом №78 від 02.03.2021 «Про поновлення на посаді начальника 2 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 » за підписом в.о. директора ОСОБА_3

17 березня 2021 року, у відділі кадрів порту позивача ознайомлено з наказом №93 від 15 березня 2021 року «Про внесення змін до наказу №78 від 02.03.2021 «Про поновлення на посаді начальника 2 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 ».

29.03.2021 ДП «МТП «Чорноморськ» видало наказ №112 «Про заходи поширенню коронавірусу COVID-19», яким працівникам підприємства зазначеним у додатку до даного наказу, у тому числі і позивачу було оголошено простій з перебуванням вдома з 01.04.2021 по 30.04.2021 з оплатою праці із розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст.113 КЗпП України. Із зазначеним наказом Позивач ознайомлений 31.03.2021 та на копії наказу зазначив свої заперечення.

28.04.2021 ДП «МТП «Чорноморськ» видало наказ №160 «Про заходи поширенню коронавірусу COVID-19», яким працівникам підприємства зазначеним у додатку до даного наказу, у тому числі і позивачу оголошено простій з перебуванням вдома з 01.05.2021 по 30.06.2021 з оплатою праці із розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст.113 КЗпП України. Із зазначеним наказом позивач ознайомлений під розпис 05.05.2021 та на копії наказу зазначив свої заперечення.

Не погоджуючись з вище вказаними наказами керівництва ДП «МТП «Чорноморськ», позивач 01.07.2021 подав до Іллічівського міського суду Одеської області позовну заяву про визнання незаконними накази №112 від 29.03.2021 та №160 від 28.04.2021 про оголошення простою та їх скасування, стягнення недоотриманої заробітної плати.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області вказані накази порту визнано незаконними та скасовано, стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час простою не з вини працівника починаючи з 01.04.2021 по 30.06.2021 у розмірі 26940,39 грн. (двадцять шість тисяч дев`ятсот сорок грн. 39 копійок).

25.06.2021 року ДП «МТП «Чорноморськ» видало наказ №244 «Про заходи запобігання поширенню коронавірусу COVID-19», яким оголошено простій з перебуванням вдома з 01.07.2021 по 31.08.2021 працівникам підприємства зазначеним у додатку до даного наказу, у тому числі і позивачу, з оплатою праці із розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст.113 КЗпП України. Із зазначеним наказом позивач ознайомлений 01.07.2021 та на копії наказу зазначив свої заперечення.

Позивач вважає наказ №244 від 25.06.2021р. «Про заходи запобігання поширенню коронавірусу COVID-19» незаконним та необґрунтованим, що порушує його права, тому позивач змушений звернутись до суду.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання незаконним наказу про оголошення простою та його скасування, стягнення недоотриманої заробітної плати задоволено.

Наказ в.о. директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №244 від 25.06.2021 в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.07.2021 по 31.08.2021 з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, визнано незаконним та скасовано.

Стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час простою не з вини працівника починаючи з 01.07.2021 по 31.08.2021 у розмірі 26084,99 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь держави судовий збір в розмірі 1816,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводами апеляційної скарги є те, що судова повістка про розгляд даної справи судом 19.12.2022 надійшла на адресу відповідача в електронний кабінет лише 19.12.2022 одночасно з оскаржуваним рішенням від 19.12.2022. Тобто повідомлення про розгляду справи судом не здійснено і розгляд здійснено без належного повідомлення. В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції в якості обґрунтування незаконності дій відповідача зазначив, що наказом № 244 від 25.06.2021, що задекларована у наказі відповідача мета - не відповідає суті прийнятого оскаржуваним наказом рішення. Проте, такий висновок є помилковим. Наказом в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» № 244 від 25.06.2021 «Про заходи запобігання поширенню коронавірусу COVID-19» працівникам підприємства оголошено простій з перебуванням вдома з 01.07.2021 по 31.08.2021 з оплатою з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст. 113 КЗпП України. Вжитий адміністрацією підприємства профілактичний захід не впливає на порядок оплати часу простою не з вини працівника, визначений ч.1 ст. 113 КЗпП України. Звертає увагу, що Держпраці надало роз`яснення, що оплата праці під час оголошення простою на підприємстві, внаслідок запровадження на території України карантину, здійснюється відповідно до ч. 1 ст.. 113 КЗпП України. Крім того, на відміну від інших варіантів згода працівника для запровадження простою не потрібна. Роботодавець може все оформити шляхом видання відповідного наказу. Вважає, що розрахунок суми недоотриманої заробітної плати є невірним.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що ДП МТП «Чорноморськ» є одним з найбільших портів України, є підприємством транспортної системи. У Постанові КМУ України від 16.06.2021 за № 611 не передбачено призупинення чи заборона виробничої діяльності підприємства в умовах оголошення карантину в Україні, які підпорядковуються Міністерству інфраструктури України, зокрема морських та річкових портів. Таким чино діяльність відповідача не пов`язана з культурно -масовою діяльністю, так само як і обов`язки за посадою, яку він обіймає та чинним законодавством в сфері запобігання поширенню короновірусної інфекції не передбачена заборона виробничої діяльності відповідача.

У судовому засіданні позивач не визнав апеляційну скаргу, просив відмовити у її задоволенні, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача про встановлення простою з оплатою праці з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки є неправомірними і такими, що суперечать ст.ст. 1,3,6,8,19,64 Конституції України, ст. ст. 2, 2-1, 21, 213 КЗпП України, ст. ст. 15,21 Закону України «Про оплату праці», положенням п.3.3.27 та п.21 Додатку діючого колективного договору відповідача та порушують право позивача на працю, що виключає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обрав і вільно погодився.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює в ДП «МТП «Чорноморськ» з липня 1994 року, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с.22-27).

Позивач 15.03.2021 був поновлений на посаді начальника 2 терміналу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу №78 від 02.03.2021р. (а.с.27, 56).

29.03.2021 в.о. директора Порту видав наказ №112 про заходи запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, яким оголошено простій з 01.04.2021 по 30.04.2021 працівникам підприємства, зазначеним у додатку, в тому числі позивачу, оскаржуваним наказом прийнято рішення здійснювати оплату працівникам, зазначеним в додатку, зокрема і позивачу, в зазначений період з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст.113 КЗпП України (а.с.59-60).

28.04.2021 в.о. директора Порту видав наказ №160 про заходи запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, яким оголошено простій з 01.05.2021 по 30.06.2021 працівникам підприємства, зазначеним у додатку, в тому числі позивачу, оскаржуваним наказом прийнято рішення здійснювати оплату працівникам, зазначеним в додатку, зокрема і позивачу, в зазначений період з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст.113 КЗпП України (а.с.61).

Відповідно до листа №37/11.1-02 0868 від 06.04.2021 року ДП «МТП Чорноморськ» позивачу надано письмову відповідь щодо його вимоги про скасування наказу №112 від 29.03.2021 року (а.с.73-74).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області вказані накази порту визнано незаконними та скасовані, стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час простою не з вини працівника починаючи з 01.04.2021 по 30.06.2021 у розмірі 26940,39 грн. (а.с.171-174).

25.06.2021 в.о. директора Порту видав наказ №244 про заходи запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, яким оголошено простій з 01.07.2021 по 31.08.2021 працівникам підприємства, зазначеним у додатку, в тому числі позивачу, оскаржуваним наказом прийнято рішення здійснювати оплату працівникам, зазначеним в додатку, зокрема і позивачу, в зазначений період з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст.113 КЗпП України (а.с.62).

Відповідно до листа №179/11.2-09 №1850 ДП «МТП Чорноморськ» позивачу надано письмову відповідь щодо його вимоги про скасування наказу №244 від 25.06.2021 року (а.с.75-76).

В ДП «МТП Чорноморськ» діє з 2001 року Колективний договір Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Додаток 2 до Колективного договору в п.21 містить положення про простій, відповідно до якого, якщо працівник знаходиться на робочому місці в очікуванні роботи, оплата праці відбувається 100% годинної тарифної ставки з доплатою за роботу у нічний та вечірній час (а.с.63-64).

Статтею 5-1 КЗпП України забезпечено правовий захист громадян від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч.4 ст.97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Згідно ч.1 ст.113 КЗпП України, час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Відповідно до п.3.3.27. Колективного договору ДП МТП «Чорноморськ» (а.с.66) за час простою не з вини працівника, працівникам структурним підрозділам (окрім докерів-механізаторів), яких відпустили додому з їхньої письмової згоди, зберігається оплата у розмірі 2/3 часової ставки без доплати за роботу у нічний час.

Згідно з Додатком 2 Колективного договору ДП МТП «Чорноморськ» (а.с.69), простій, якщо працівник находиться на робочому місці в очікуванні роботи, оплата праці відбувається 100% часової тарифної ставки з доплатою за роботу у нічний та вечірній час.

Відповідно до п.2 наказу в.о. директора порту за №244 від 25.06.2021, працівникам підприємства, зазначеним у додатку, в тому числі позивачу, встановлено з 01.07.2021 по 31.08.2021 оплату праці з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не писав відповідної заяви, як передбачено п.3.3.27 діючого Колективного договору ДП МТП «Чорноморськ», тому відповідач не мав правових підстав відправляти його додому та встановлювати заробітну плату з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Суд також дійшов вірного висновку про те, що вищезазначеними положеннями Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ»» в разі оголошення простою працівникам, не передбачено встановлення заробітної плати з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки а передбачено оплату з розрахунку 2/3 годинної ставки без доплати за роботу у нічний і вечірній час, а працівникам, які находяться на робочому місці в очікуванні роботи, оплата праці відбувається з розрахунку 100% часової тарифної ставки з доплатою за роботою у нічний та вечірній час.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка викладена у рішенні великої палати КС України від 28.08.2020 по справі №1-14/2020(230/20), за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови КМ України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, Спричиненої коронaвірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», положень частини першої, третьої ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», абзацу дев`ятого п.2 розділ II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» зазначається, що згідно зі ст.64 Конституції України, права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Конституційний Суд України наголосив, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить ст.ст.1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Як вбачається з мотивувальної частини наказу №244 від 25.06.2021 «Про заходи запобігання поширенню коронавірусу СОVID-19», керуючись ст.34 КЗпП України, встановлення в примусовому порядку простою та оплати праці з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, відповідно до вимог ст.113 КЗпП України, викликано заходами зниження ризику захворювання працівників підприємства коронавірусом та вжиттям з цією метою профілактичних заходів.

Тобто, обмеження трудових прав позивача та гарантій передбачених ст.43 Конституції України, ст.ст.2,2-1, 21 КЗпП України та встановлення простою з оплатою праці з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, керівництвом підприємства запроваджується локальним нормативним актом, що є протизаконним та суперечить ст.ст.1, 3, 6, 8,19, 64 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст.34 КЗпП України простій це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Зі змісту ч.1 ст.34 КЗпП України зупинення роботи (простій) може бути викликане невідворотною силою або іншими обставинами.

Єдиний наслідок, який прямо витікає з оскаржуваного наказу, це зупинення роботи працівниками відповідно до переліку, втому числі позивачем, та здійснення оплати таким працівникам з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, відповідно до вимог ст.113 КЗпП України.

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Однак, право позивача на працю виконання його посадових обов`язків з оплатою відповідно до умов трудового договору, було безпідставно порушене відповідачем оголошенням простою під приводом запобігання поширенню коронавірусної інфекції.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Згідно ст.21 вищезазначеного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.

Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Отже доводи скаржника щодо законного вжитого адміністрацією підприємства профілактичного заходу, не вплив на порядок оплати часу простою не з вини працівника, визначений ч. 1 ст. 114 КЗпП України, до уваги не приймаються, оскільки відповідач не мав законного права в односторонньому порядку змінювати положення колективного договору ДП МТП «Чорноморськ», яким передбачено письмову згоду працівника на встановлення йому оплати праці з розрахунку 2/3 часової ставки без доплати за роботу в нічний та вечірній час.

Окрім того за твердженням відповідача, простій, оголошений оскаржуваним наказом для відповідача, був викликаний продовженням на території України карантину до 31.08.2021 року, простій необхідний з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції..

Однак, задекларована відповідачем мета запобігання поширенню коронавірусної інфекції не відповідає суті прийнятого оскаржуваним наказом рішення.

У відповідності до ч.3 ст.113 КЗпП України, за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Як вбачається з мотивувальної частини спірного наказу, оголошення простою застосовується у зв`язку з ризиком захворювання в тому числі і позивача коронавірусом СОVID-19.

Тобто не з вини позивача, для нього і оточуючих його працівників, на підприємстві склалася небезпечна виробнича ситуація в результаті якої є ризик захворювання коронавірусом СОVID-19.

Таким чином, дії відповідача про встановлення простою з оплатою праці з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки є неправомірними і такими, що суперечать ст.ст.1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України, ст.ст.2 , 2-1, 21, 213 КЗпП України, ст.ст.15, 21 Закону України «Про оплату праці», положенням п.3.3.27 та п.21 Додатку діючого колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ» та порушують право позивача на працю.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок) і обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата.

Пунктом 5 розділу ІV Порядку передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Доводи відповідача щодо невірного розрахунку середнього заробітку до уваги не приймаються, оскільки судом першої інстанції вірно розрахований середній заробіток відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо доводів порушення процесуальних норм, то сам відповідач зазначає, що був повідомлений через електронний суду про розгляд справи на 19.12.2022.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду, а рішення суду першої інстанції без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367,374, 375, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 22 квітня 2024 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко