Справа №173/169/24
Провадження №2/173/384/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Салтиковій С.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2024 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» та АТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2024 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 21.03.2024 року.

15.02.2024 року від відповідача, АТ «Райффайзен Банк Аваль», надійшов відзив на позовну заяву.

Фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 7618 про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 21 103.20 грн. на користь відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в січні 2024 року, йому стало відомо, що за його місцем роботи надійшла Постанова від 21.04.2020 року «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», ВП № 61832660, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною.

Зазначена Постанова винесена на підставі Виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 7618 виданого 25.02.2020 року.

Також постановою приватного виконавця від 05.01.2024 року було арештовано його банківські рахунки.

Вважає, що Виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 7618 виданий 25.02.2020 року, винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню з наступних підстав:

З даного виконавчого провадження вбачається, що борг у нього виник перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «АЛАНД».

Ним дійсно був отриманий кредит у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», але даний кредит він погасив ще у 2015 році, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи.

Відповідачем ТОВ «ФК «АЛАНД», відзив на позовну заяву не наданий.

Відповідачем АТ «Райффайзен Банк Аваль» наданий відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. свої заперечення обґрунтовує тим, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки виконавчий напис було вчинено новим кредитором, тобто ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», а не АТ «Райффайзен Банк». Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, письмові пояснення суду не надали.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 7618 за кредитним договором № 014/0202/82/0170324 від 13 серпня 2013 року.

Згідно вказаного виконавчого напису нотаріуса стягнено з позивача на користь відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» грошові кошти в загальній сумі 21 403. 20 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14 484.71 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом - 6 618.49 грн. Плати за вчинення виконавчого напису 300 грн. Стягнення заборгованості проведене за період з 07.03.2018 року по 12.11.2019 року, що підтверджується копією виконавчого напису.

На підставі виконавчого напису, що оспорюється, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 14.04.2020 року відкрите виконавче провадження № 61832660 на підставі заяви ТОВ «ФК «АЛАНД», щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість у вищевказаній сумі, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він вчинений без достатньої правової підстави та без перевірки безспірності вимоги, оскільки вона не була повідомлена про наявність заборгованості.

Враховуючи доводи заявника, обраний ним спосіб захисту та правові підстави поданої позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.

В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 25 лютого 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 25.02.2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення - вимоги відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» про наявність такої заборгованості, та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Кррім того позивач не заперечує факту укладення кредитного договору із ПАТ «райффайзен Банк Аваль», але зазначає, що заборгованість за даним договором він погасив в 2015 році.

Відповідачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріусом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» про визнання оспорюваного виконавчого напис таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню.

В свою чергу суд погоджується із запереченнями відповідача АТ «Райффайзен Банк» про те. що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки оспорюваний виконавчий напис був вчинений за заявою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», до я кого на ч ас вчинення виконавчого напису перейшло право вимоги. Виконавче провадження з виконання оспорюваного виконавчого напису також відкрите за заявою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», а не АТ «Райффайзен Банк».

В свою чергу позивачем заявлені вимоги і до відповідача АТ «Райффайзен Банк», отримавши відзив на позовну заяву позивач клопотання про виключення із числа відповідачів АТ «Райффайзен Банк» не подав.

На підставі вищевикладеного. суд вважає, що позовні вимоги про визнання оспорюваного виконавчого напис таким, що не підлягає виконанню до відповідача АТ «Райффайзен Банк» задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 1 816.20 грн., з яких 1211.20 грн., судовий збір за подання позовної заяви, 605.60 грн., за подання заяви про забезпечення позову, оскільки судом ухвалене рішення про задоволення позовних вимог за позовом та за заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною (юридична адреса: АДРЕСА_1 ) зареєстрований в реєстрі за № 7618 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд» (юридична адреса: 01033, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301, м. Київ, 8) заборгованості за кредитним договором № 014/0202/82/0170324 від 13.08.2013 року, укладеним з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», , правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № 02/10/2019 від 02.10.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Аланд», в загальній сумі 21 403. 20 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14 484.71 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом - 6 618.49 грн. Плата за вчинення виконавчого напису 300 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд», юридична адреса: 01033, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301, м. Київ, 8 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , 1 816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) грн. 20 коп. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню вчиненого 25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною (юридична адреса: АДРЕСА_1 ) зареєстрованого в реєстрі за № 7618, пред`явлених до в Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», , юридична адреса: вул. Генерала Алмазова, 4а м. Київ 01011, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 21.03.2024 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 03.04.2024 року

Дата набрання законної сили: 23.04.2024 року