Справа № 206/156/24
Провадження № 2/206/458/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.,

при секретарі Бублейник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі - АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, просить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н у розмірі 60922,25 грн.. В обґрунтування позовних вимог АТ «А-Банк» зазначив, що відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву №б/н від 21.03.2017 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався Умовами та Правилами надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт надає згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання, друга сторона не може пропонувати свої умови договору.

Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, надав відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконала, у зв`язку з чим станом на 27.10.2023 рік виникла заборгованість у розмірі 60922,25 грн., з яких: 37364,01 грн. заборгованість за тілом кредиту; 23558.24 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Зазначену суму заборгованості АТ «А-Банк» просить стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення, у якому зазначила, що кредитний договір між нею та позивачем, як того вимагає законодавство, не укладався, а була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то надані позивачем розрахунки достовірно не вказують на розмір невиконаного нею зобов`язання та є неналежними доказами.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредиту та ознайомлення її з умовами, правилами та тарифами, оскільки відповідні поля з кредитними умовами пусті, а вищезазначена анкета-заява не містить умов щодо розміру та підстав для нарахування процентів та неустойки.

Таким, чином відповідач вважає, що факт невиконання нею зобов`язання за кредитним договором від 21.03.2017 року банком не доведений, а тому не підлягає задоволенню.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання надала суду заяву про розгляд справи без участі його та відповідача. З вимогами позовної заяви не згодна просила у її задоволенні відмовити у повному обсязі.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

21.03.2017 року між АТ «А-Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг /а.с. 12/.

Також, судом встановлено, що протягом дії кредитного договору відповідачеві надавалися дві кредитні картки зі строком дії до вересня 2020 року, грудня 2024 року /а.с. 46/.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконала, внаслідок чого, за розрахунком банку, станом на 27.10.2023 року виникла заборгованість у розмірі 60922,25 грн., з яких: 37364.01 грн. заборгованість за тілом кредиту; 23558.24 грн.- заборгованість по відсоткам.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638ЦКУкраїни встановлено, що договір є укладеним,якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст.633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторонапідприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 статті 634ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК Українив редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першоїстатті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК Українивстановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника ОСОБА_1 від 21.03.2017 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 21.03.2017 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», як невід`ємну частину кредитного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» ,що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, порядок нарахування і оплати процентів, зокрема, проценти за підвищеною процентною ставкою у випадку несвоєчасного виконання боргових зобов`язань, та інші умови /а.с.48-56/.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-Банку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першоїстатті 634 ЦК Україниза змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (httph://a-bank.cjm.ua).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату підвищених (зміну банком в односторонньому порядку процентної ставки) процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому згідно з ч. 6ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг у АТ «А-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору не підписані Умови та Правила викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).

Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «А-Банк», які містяться у матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.10.2023 року шляхом підписання заяви позичальника.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «А-Банк» процентів за користування кредитом.

Суд наголошує, що укладений між сторонами кредитний договір від 27.10.2023 року у вигляді заяви позичальника, підписаний сторонами,не містить строку повернення кредиту(користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК Україниза змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - колегія дійшла висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Виходячи з викладеного,встановивши отримання відповідачем тіла кредиту в сумі 37364,01 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту в розмірі 37364,01 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, що надані позивачем, останній платіж на погашення заборгованості було здійснено відповідачем 20.12.2022 року на суму 200 грн. /а.с. 4-11/.

Разом з тим, у заяві позичальника ОСОБА_1 від 21.03.2017 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» не визначено строку кредитування, умов про погашення кредиту щомісячними платежами, дати остаточного погашення кредиту, тощо.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що строк кредитування та дата остаточного погашення кредиту сторонами не визначена; останній платіж на погашення боргу було здійснено 20.12.2022 року - суд дійшов висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 37364,01 грн..

Підстави для стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, відсутні.

Суд звертає увагу, що згідно ч. 2ст. 530 ЦК Україниякщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, враховуючи, що сторони не погодили погашення тіла кредиту щомісячними платежами, а також дату остаточного погашення кредиту; приймаючи до уваги положення ч.2ст.530 ЦК України, кредитор має право вимагати виконання боржником обов`язку щодо повернення фактично отриманих грошових коштів у будь-який час.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 37364,01 грн., а в іншій частині позову, - слід відмовити.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1ст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2 684,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-11, 81-82, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 1049,1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства " Акцент - Банк " до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), адрес проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства " Акцент-Банк " (ЄДРПО 14360080), місце знаходження: м.Дніпро, вул. Батумська буд.11, заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.03.2017 року, у розмірі 37364 гривень (тридцать сім тисяч тріста шістдесят чотири тисячі) гривень 01 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), адрес проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ЄДРПО 14360080), місце знаходження: м.Дніпро, вул. Батумська буд.11, витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривня 00 копійок).

В іншій частині позову Акціонерного товариства " Акцент - Банк " до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.В. Нестеренко