Справа №482/498/24 Головуючий у 1-й інстанції Сергієнко С. А.
Провадження № 22ц/812/959/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 червня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Серебрякової Т. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в її інтересах

адвокатом Дмитренко Ігорем Миколайовичем,

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 2 травня 2024 року , ухваленого під головуванням судді Сергієнко С. А. в залі суду в місті Нова Одеса Миколаївської області о 10 год. 20 хв. із складанням його повного тексту по справі, за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частині від усіх видів заробітку щомісячно.

В обґрунтування позову посилалася на те, що дитина проживає разом з нею та потребує матеріальної допомоги, а відповідач, батьківство якого встановлено на підставі судового рішення, проживає окремо від них, але ухиляється від виконання свого обов`язку по утриманню сина.

У письмовому відзиві відповідач ОСОБА_2 , від імені якого діє представник, вимоги про стягнення з нього аліментів визнав частково у розмірі 1/6 частини, який, на його думку, є достатнім для нормального розвитку дитини, та враховуючи наявність у нього на утриманні іншої малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 2 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалено про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання сина з 24 січня 2022 року аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття та судові витрати.

Ухвалюючи рішення суд керувався тим, що батько зобов`язаний утримувати свою малолітню дитину, а наявність на його утриманні іншої малолітньої дитини є підставою для стягнення аліментів в меншому розмірі, ніж заявлено позивачкою.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Дмитренко І. М., посилаючись на неповне врахування судом усіх обставин справи, порушення ним норм процесуального і матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині зменшення аліментів та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає про відсутність підстав для зменшення розміру, стягнутих аліментів за відсутністю даних про погіршення матеріального стану відповідача, з огляду на положення статті 192 СК України. Посилається на судову практику, пов`язану зі зміною розміру аліментів, за рахунок погіршення розміру утримання, яке стягнуте на одну дитину, за рахунок іншої дитини, внаслідок чого на дитину позивачки буде припадати 1/6 частина від усіх заробітків батька, а на іншу дитину відповідача Єгора частина, що є неспівмірним.

У письмовому відзиві відповідач ОСОБА_5 , від імені якого діє представник адвокат Давиденко Є. С., доводи апеляційної скарги не визнав та вважав їх необґрунтованими, з огляду на відсутність підстав для скасування рішення суду, яке ухвалене за позовом про стягнення аліментів, а не за позовом про зміну розміру, вже стягнутих аліментів.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 24 травня та 7 червня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у порядку спрощеного письмового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю ОСОБА_1 .. Батьківство відповідача ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 визнано на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 січня 2024 року за позовом матері дитини, що поданий нею у січні 2020 року (а.с.4-5).

Одночасно, у період вирішення спору про батьківство, 26 липня 2022 року за заявою ОСОБА_1 видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_1 в розмірі частини з усіх видів заробітку, починаючи з 24 січня 2022 року і до повноліття дитини, який скасовано 31 липня 2023 року за заявою платника аліментів, у зв`язку з попереднім скасуванням заочного рішення суду про визнання батьківства та призначення справи до слухання (а.с.6-7).

В подальшому, при постановленні судом рішення 25 січня 2024 року, яким остаточно визнано батьківство відповідача, та у зв`язку із скасуванням судового наказу, позивачкою подана позовна заява про стягнення аліментів з ОСОБА_2 з посиланням на неотримання від батька дитини матеріальної допомоги на утримання сина.

Відповідно до положень статей 180, 81 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За такого, судом першої інстанції правильно встановлено, що домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини між батьками малолітнього ОСОБА_3 не досягнуто, внаслідок чого матір`ю дитини подано позов на підставі частини 3 статті 181 СК України.

Отже, виходячи із змісту статей 180, 183 СК України суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина в частині від доходу батька.

Судом встановлено, що відповідач проживає окремо від дитини, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , де отримує грошове забезпечення, та має іншого малолітнього утриманця - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.37-38).

Матір`ю дитини ОСОБА_1 даних про свої доходи та наявність у неї будь-якого майна суду не надано.

За наведеного, при визначенні розміру аліментів, суд правильно врахував матеріальний стан відповідача, з огляду на те, що матеріальний стан стягувачки аліментів не впливає на визначення їх розміру, а також те, що ОСОБА_2 є працездатним, проходить службу, отримує достатнє грошове забезпечення, має на утриманні іншу малолітню дитину від інших стосунків, тобто обставини, які передбачені статтею 182 СК України.

При тому посилання апелянтки на те, що судом неправильно зменшено розмір заявлених нею до стягнення аліментів, з огляду на утримання відповідачем іншої дитини, що встановлює нерівні можливості у вільному розвитку дітей та надає перевагу одній дитині перед іншою, є не лише помилковим тлумаченням діючого сімейного законодавства, а ще є такими, що напряму суперечать положенням пункту 3 частини 1 статті 182 СК України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

А отже, матеріальний стан матері, хоча і за положеннями статті 182 СК України, не впливає на визначення розміру аліментів, які підлягають присудженню, але з огляду на рівні права батьків з утримання дитини повинен враховуватися судом.

Тому визначення судом розміру аліментів до стягнення в 1/6 частці є не лише таким, що значно перевищує встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а є ще достатнім для належного розвитку дитини 2017 року народження, з огляду на рівні права батьків з її виховання та утримання.

Усі ці обставини належним чином враховані судом першої інстанції при постановленні судового рішення.

За такого, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновок суду ґрунтується на нормах сімейного законодавства, що є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення місцевого суду без змін.

Доводи позивачки, що викладені у змісті апеляційної скарги, з посиланням на практику Верховного Суду не мають відношення до тих правовідносин, які виникли між сторонами, оскільки судом розглянуто спір про стягнення аліментів в порядку статей 181, 183 СК України, а апелянтка посилається на норми сімейного права та практику ВС з розгляду спорів, які пов`язані з розглядом спорів про збільшення чи зменшення розміру аліментів, що вже стягнуті за рішенням суду, у відповідності до статті 192 СК України.

Тому за наслідками перегляду судового рішення в апеляційному порядку підстави для перерозподілу судових витрат відповідно статті 141 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Дмитренком Ігорем Миколайовичем, залишити без задоволення, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 2 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Серебрякова

О. В. Локтіонова