Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2024 Справа №607/20496/24 Провадження №2/607/4008/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Берегуляк Володимир Федорович до Великоберезовицької селищної ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Берегуляк В.Ф. звернувся до суду з позовом до відповідача Великоберезовицької селищної ради про визнання права власності.

В обґрунтування своїх вимог з урахуванням заяви про зміну (доповнення підстав позову) позивач зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 є колишнім колгоспним двором, членами якого були він ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на належну їй частку, вказаного житлового будинку. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла йому з поміж іншого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що спадщину після смерті ОСОБА_2 він прийняв, однак постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутності правовстановлюючого документа. Окрім цього, йому як колишньому члену колишнього колгоспного двору належить відповідна частка житлового будинку АДРЕСА_1 . Разом з тим, органом державної реєстрації йому відмовлено у державній реєстрації права власності на належну йому частку житлового будинку, у зв`язку із не поданням документів, які дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

На підставі викладеного позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 195,6 кв.м., житловою площею 114,9 кв.м. у порядку спадкування після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 1/2 частку даного будинковолодіння як члена колгоспного двору.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.09.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи №493/2013 заведену після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.10.2024 судом зареєстровано копію матеріалів спадкової справи №493/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 надану Тернопільською районною державною нотаріальною конторою на запит суду.

Протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.11.2024 прийнято до розгляду заяву про зміну (доповнення) підстав позову подану представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Берегуляком В.Ф. 21.11.2024.

26.11.2024 протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області постановленою в судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Берегуляк В.Ф. не з`явились, однак адвокат Берегуляк В.Ф. подав заяву про розгляд справи без участі позивачв та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.

Представник відповідача Великоберезовицької селищної ради в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду із заявою у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладається на думку суду.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі та витребувану судом копію спадкової справи №493/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до довідки № 92 від 08.02.2024 виданої Острівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради, будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 двір колгоспний, членами двору були: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - внук, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового та господарського будинків, надвірних будівель та споруд становить 0,25 га, приватизована, державний акт серії ЯД № 207965.

Згідно Інформаційної довідки №131 від 10.02.2021 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 житловий будинок літ. «А» з цокольним поверхом і прибудовою загальною площею 206,2 кв. м., житловою площею 59,7 кв. м., хлів з підвалом літ. «Б», вбиральня літ. «В», вимощення «I-II», огорожа «1-4» по АДРЕСА_2 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.10.1989 та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 96.

26.03.2013 приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Береш С.М. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №583 заповіт згідно якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті з поміж іншого зробила таке розпорядження: належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та належну їй земельну ділянку під вищевказаним житловим будинком для будівництва та обслуговування житлового будинку. господарських будівель і споруд, заповідає ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 05.04.2013 Острівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до довідки № 1098 виданої 04.12.2020 Острівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті постійно проживала і перебувала на реєстраційному обліку в даному будинку. На день смерті ОСОБА_2 за вищевказаною адресою на реєстраційному обліку перебували: внук ОСОБА_1 , 1974 року народження; дружина внука - ОСОБА_3 , 1976 року народження; правнучка - ОСОБА_4 , 1997 року народження; правнучка ОСОБА_5 , 2012 року народження.

15.14.2024ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою № 375, у якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , на яку в його користь складено заповіт посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Береш С.М. за № 583 від 26.03.2013. Іншим спадкоємцем за вказаним заповітом на інше спадкове майно є ОСОБА_6 .

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №791/02-31 від 15.04.2024, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті бабці ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав відсутності правовстановлюючого документа та державної реєстрації на вказаний житловий будинок.

Як вбачається із змісту даної постанови нотаріуса, у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 493/2013 після смерті ОСОБА_2 за заявою онуки померлої ОСОБА_6 про прийняття спадщини за заповітом від 04.10.2013 за номером № 1255. Спадкоємцем, що прийняв спадщину є онук померлої - ОСОБА_1 . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Великоберезовицькою селищною ра Тернопільського району Тернопільської області № 1098 від 04.12.2020. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу, який виготовлений 12.03.2024 ПП ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_1 , житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1978 році та має загальну площу 195,6 кв.м, житлова площа 114,9 кв.м.

Як вбачається із Інформаційної довідки № 1/14/03.24 виданої 14.03.2024 ПП ОСОБА_7 , в результаті проведеної технічної інвентаризації будинку садибного типу (житлового будинку) по АДРЕСА_1 , встановлено, що у даному житловому будинку не відбулося ніяких перепланувань, які суперечать чинному законодавству і вимагають дозвільної документації. Дані загальної площі будинку відповідають Технічному паспорту, реєстровий № 0005793, виконаному Інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_7 , 12.03.2024 Сертифікат AE № 001808 Опис: Житловий будинок під літ. «А»: загальна площа 195,6 кв. м., житлова площа 114,9 кв. м. На території домоволодіння знаходяться: Господарська будівля під літ «Б»; альтанка під літ. «В»; огорожа № 1-3, водонепроникний вигріб № 4; вимощення «І», заїзд «ІІ», підпірна стіна «ІІІ».

Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 76048514 від 13.11.2024, державним реєстратором прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району, Тернопільська області Мельничук І.І. розглянувши заяву від 08.11.2023 за реєстраційним номером 63895993, відмовлено у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із не поданням документів, на підставі яких, проводиться державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, не надано документи на підтвердження права власності на земельну ділянку, документ, що підтверджує присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0481, загальною площею 0,2504 га та земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0482, що слідує із витягів з Державного реєстру речових прав № 384767429, № 384688790 від 27.06.2024.

Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Враховуючи вищенаведене житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 належав кожному з членів колгоспного двору: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках по 1/2 частці.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відтак, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина в тому числі і на належну їй 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу вимог ч.1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 склала заповіт, яким з поміж іншого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_1 .

Статтею 1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий що постійно проживав із спадкодавцем на момент смерті.

За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 557/1209/16-ц, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18.

Так само у листі Вищого господарського суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що до 2004 року нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

У п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30.12.2004) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Згідно з п. 84 постанови документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.09.1992.

Також відповідно до п. 42 вказаного вище Порядку документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Системний аналіз зазначених вище положень свідчить про те, що до 05.08.1992 законодавець не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на той час, не пов`язувало виникнення права власності на житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами з державною реєстрацією такого права. Відтак, її відсутність не свідчить про відсутність права власності, а правові засади прийняті в експлуатацію об`єктів, побудованих до 05.08.1992 року, відсутні.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна і містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

12.03.2024 ПП ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого останній побудований до 1978 року, а відтак у відповідності до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна цей будинок не є самочинним будівництвом і не потребує введення в експлуатацію.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв спадщину після смерті останньої, однак позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, як і підтвердити своє право власності на успадковане нерухоме майно, зокрема частку житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів виданих на ім`я спадкодавця та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок.

Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця майна померлого члена колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частки житлового будинку загальною площею 195,6 кв.м., житловою площею 114,9 кв.м. з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, оскількижитловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, членом якого був в тому числі і позивач ОСОБА_1 , останньому у відповідності до вимог ст. 120 ЦК УРСР належить 1/2 частка вказаного житлового будинку, яку він не втратив, однак позбавлений можливості реалізувати свої права на реєстрацію права власності, у зв`язку з відсутністю документів, на підставі яких, проводиться державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок, документів на підтвердження права власності на земельну ділянку під ним, та документу, що підтверджує присвоєння йому адреси.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що порушене право ОСОБА_1 на користування, володіння та розпорядження своїм нерухомим майном підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 195,6 кв.м., житловою площею 114,9 кв.м. з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 82, 247, 259, 263, 265-268, 328, 293, 315, 354, 355, ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, ЦК України, ст. ст. 81, 125, 126 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Берегуляк Володимир Федорович до Великоберезовицької селищної ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 195,6 кв.м, житловою площею 114,9 кв.м. з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 195,6 кв.м, житловою площею 114,9 кв.м. з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 16.12.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації проживання АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Берегуляк Володимир Федорович, місце праці вул. С. Крушельницької, 17 м.Тернопіль.

Відповідач: Великоберезовицька селищна рада, , адреса місцезнаходження вул. Степана Бандери, 26 смт. Велика Березовиця, Тернопільський район Тернопільська область.

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, , адреса місця знаходження вул. Котляревського, 27 м. Тернопіль.

Головуючий суддяН. Р. Кунець