РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Кошової О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна,-
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 08 серпня 1987 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Протягом останніх трьох років відповідач підгримує стосунки з іншою жінкою, на час подання позову вона з чоловіком живуть кожен окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Від сумісного шлюбу вони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За час шлюбу ними було придбано автобус NEOPLAN N 516, рік випуску 2000, державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , вартістю 1 420 000 грн, автомобіль Hyundai Н-1, рік випуску 2013, державний номер НОМЕР_7 , вартістю 710 000 грн та мопед Vamos М, рік випуску 1996, державний номер НОМЕР_5 , вартістю 8520 грн.
В порядку поділу майна подружжя просить визнати за нею право власності на автобус , за чоловіком право власності на автомобіль та мопед.
Відповідач ОСОБА_2 , у поданому відзиві проти заявлених вимог заперечував частково, зазначаючи, що дійсно в період шлюбу між ним та позивачкою, були придбані автобус, автомобіль та мопед. Проте під час шлюбу автобус та автомобіль були продані, позивачка була обізнана про це , оскільки приймала участь у перемовинах щодо продажу транспортних засобів. Щодо мопеду, він не заперечує про визнання права власності на мопед за позивачкою.
Ухвалами суду : було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, роз`єднані позовні вимоги про розірвання шлюбу , стягнення аліментів та поділ майна подружжя, витребувані докази, заява про зміну предмету позову від 01.03.2021р. повернена позивачу, справа призначена до судового розгляду.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 20.01.2023р. у справі № 953/21860/21 розірваний шлюб між сторонами, в задоволені стягнення аліментів відмовлено.

Суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також у відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків" встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.1 ст.83 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що сторони перебували у шлюбі з 08.08.1987 року по 20.01.2023р., який розірваний рішенням Київського районного суду м.Харкова.

За загальним правилом відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу спільного майна подружжя їх частки визнаються рівними.

31.05.2011р. за ОСОБА_2 зареєстрований мопед Vamos М, рік випуску 1996, державний номер НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 .

За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст. 60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Враховуючи придбання зазначеного мопеда в період шлюбу сторін, презумпцію спільності майна подружжя та відсутності доказів в спростування зазначеної презумпції, суд приходить до висновку, що зазначений мопед є спільною сумісною власністю сторін.

За положенням ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно правової позиції ВС у справі N 753/1902/21 від 08.05.2023р. тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Будь-яких доказів, що сторони не дбали про матеріальне становищу сім`ї, приховували, знищили чи пошкодили спільне майно, витрачали доходи на шкоду інтересам сім`ї, суду не надано . Що свідчить про відсутність підстав для відступу від засад рівності часток подружжя.

З урахуванням наведеного, суд вважає поділити мопед між колишнім подружжям порівну по частці.

Щодо поділу автобусу та автомобілю, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в період шлюбу були придбані автобус NEOPLAN N 516, державний номер НОМЕР_1 та автомобіль Hyundai Н-1, державний номер НОМЕР_7 , які були зареєстровані за відповідачем, тобто вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Проте , в період шлюбу зазначені автобус та автомобіль були продані ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів від 28.11.2000р.

Доказів того, що автобус NEOPLAN N 516 та автомобіль Hyundai Н-1, відчужені відповідачем без згоди позивача, суду не надано.

Враховуючи, що до обсягу майна подружжя на час його поділу, не входить автомобіль та автобус, зазначене майно поділу не підлягає.

Судові витрати підлягають розподілу пропорційно заявленим вимогам.

Також підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 11.12.2020р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 81, 82, 137, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) про поділ спільно нажитого майна - задовольнити частково.

В порядку поділа майна подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 , право власності на частину мопеда Vamos M, рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 ;

-залишити у власності ОСОБА_2 право власності частину мопед Vamos M, рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.12.2020р. , а саме заборону відчуження:

1) автобуса NEOPLAN № 516, рік випуску 2000, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

2) автомобіля Hyundai H-1, рік випуску 2013, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ;

3) мопеда Vamos M, рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Київський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлено 17.06.2024р.

Суддя Бородіна Н.М.