ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №488/2503/20
Провадження №2/477/117/24
УХВАЛА

про відвід судді

30 квітня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.

за участі секретаря судових засідань - Резуник Т.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Мельника Р.В. ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко Світлана Василівна, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2022 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області з Корабельного районного суду міста Миколаєва суду надійшла цивільна справа №488/2503/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко Світлана Василівна, про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області Семенової Л.М. від 07 лютого 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

На підставі розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2022 року №25 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», у зв`язку з відрядженням судді Семенової Л.М. до іншого суду, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2022 року, зазначена цивільна справа розподілена головуючому - судді Глубоченку С.М.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області Глубоченка С.М. від 03 жовтня 2022 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні 30 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 заявила відвід головуючому у справі - судді Глубоченку С.М.

Заява про відвід обґрунтована тим, що в провадженні Корабельного районного суду міста Миколаєва перебувала справа №488/551/18 між тими ж самими сторонами, що свідчить про те, що вказана справа є однією й тією ж справою, що знаходиться зараз в Жовтневому районному суді Миколаївської області. При цьому, у справі №488/551/18 у Корабельному районному суді міста Миколаєва приймала участь як секретар судового засідання ОСОБА_6, яка має родинні стосунки з суддею Глубоченком С.М . Також, суддя Глубоченко С.М. вводить позивача в оману, повідомляючи, що справа, яка надійшла до Жовтневого районного суду Миколаївської області №488/2503/20 немає відношення до справи №488/551/18. Крім цього, під час судового засідання суддя Глубоченко С.М. повідомив відповідачу, «що через два засідання буде рішення на його користь» та запропонував відповідачу відмовитися від заповіту та спонукати її відмовитися від позову.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Мельник Р.В. заперечували щодо задоволення відводу через його необґрунтованість.

Вирішуючи питання щодо заявленого відводу, суд виходить з такого.

Відповідно до положень частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка є частиною національного законодавства України, гарантує кожному право на справедливий судовий розгляд при вирішенні питання щодо цивільних прав та обов`язків.

Визначення в Конвенції цього принципу правосуддя ґрунтується на двох аспектах:

1) чи є суд безстороннім у суб`єктивному плані, тобто чи відсутня особиста упередженість суддів;

2) чи наявні в об`єктивному плані достатні зовнішні ознаки безсторонності, які виключали б будь-які обґрунтовані сумніви з цього питання.

Під час провадження у справі та її вирішення ні у кого не повинно бути сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді. Якщо є обґрунтовані підстави вважати, що суддя не буде безстороннім, цей суддя має бути усунутий від розгляду справи.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Усталена практика Європейського Суду з прав людини вказує на те, що наявність безсторонності (неупередженості) суду має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності та щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною (рішення у справах «Паунович проти Сербії», «Мироненко і Мартенко проти України», «Білуха проти України», «Рудніченко проти України»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії).

Частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до частини першої-другої статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів (пункти 1, 2 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Зі змісту заяви про відвід убачається, що одними з підстав для відводу є те, що в провадженні Корабельного районного суду міста Миколаєва перебувала справа №488/551/18 між тими ж самими сторонами, що свідчить про те, що вказана справа є однією й тією ж справою, що знаходиться зараз в Жовтневому районному суді Миколаївської області, а головуючий у справі вводить позивача в оману, повідомляючи, що справа, яка надійшла до Жовтневого районного суду Миколаївської області №488/2503/20 немає стосунку до справи №488/551/18; під час судового засідання суддя Глубоченко С.М. повідомив відповідачу, «що через два засідання буде рішення на його користь» та запропонував відповідачу відмовитися від заповіту та спонукати її відмовитися від позову.

Суд уважає, що зазначені обставини не відповідають дійсності та є суб`єктивними судженнями позивача ОСОБА_1 .

Так, з Корабельного районного суду міста Миколаєва 03 лютого 2022 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа №488/2503/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко Світлана Василівна, про визнання заповіту недійсним.

Указана цивільна справа містила 233 аркуша та три CD-R диска №486, 70, 28.

Цивільна справа №488/551/18 до Жовтневого районного суду Миколаївської області не надходила та в провадженні не перебувала.

Згідно зі частиною другою статті 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

За приписами частини другої статті 197 ЦПК України під час підготовчого судового засідання суд, в тому числі, з`ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації, передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи.

З метою виконання зазначених вимог закону, під час підготовчого судового засідання 08 квітня 2024 року головуючим у справі дійсно з`ясовувалась можливість укладення мирової угоди сторонами, роз`яснювалося учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування в цій справі, роз`яснювалося про можливе судове рішення за результатами підготовчого провадження та про проведення судового засідання (декількох судових засідань - через складність справи) для розгляду справи по суті.

Вказані дії головуючого, які передбачені процесуальним законом, позивачем було трактовано та розцінено на власний розсуд, що в подальшому і слугувало однією з підстав для заявленого відводу.

Однак, вказані обставини не є тими обставинами, які самі по собі виключають участь судді у розгляді справи та викликають сумнів у неупередженості судді, оскільки незгода однієї зі сторін з прийнятими у справі процесуальними рішеннями, в тому числі й щодо порядку проведення судового засідання у відповідності до частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді.

Крім того, як зазначила позивач ОСОБА_1 , у Корабельному районному суді міста Миколаєва приймала участь як секретар судового засідання ОСОБА_6, яка має родинні стосунки з суддею Глубоченком С.М. , що також на її думку є підставою для відводу головуючого у цій справі.

З долученого до заяви про відвід копії рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17 грудня 2021 року по справі №488/551/18, вбачається, що дійсно під час розгляду вказаної справи з цими самими сторонами і про той самий предмет, приймала участь як секретар судового засідання ОСОБА_6 .

Оскільки ОСОБА_6 є родичкою головуючого в цій справі третього ступеню споріднення, хоча і не є членом сім`ї судді, з урахуванням категоричної позиції позивача ОСОБА_1 в контексті даної справи суд убачає існування сукупних ознак, які можуть в подальшому бути розцінені заінтересованими особами як такі, що вказують на обмеження принципу безсторонності суду, що є неприпустимим з огляду на правила частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки у сторін та у стороннього спостерігача можуть виникнути обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, і у разі відмови у задоволенні відводу, може скластися стійке враження про зацікавленість суду у розгляді цієї справи та його упередженості, то будь-яке прийняте рішення буде сприйматись, як упереджене та незаконне.

Таким чином, для виключення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про відвід.

При цьому, такий відвід є єдиною можливою в даному випадку формою імплементації та забезпечення принципів і засад кримінального судочинства, визначених Конституцією, процесуальним законом, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 258, 259, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Глубоченка Сергія Михайловича, задовольнити.

Цивільну справу №488/2503/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко Світлана Василівна, про визнання заповіту недійсним, передати до апарату суду для визначення іншого судді згідно з положеннями статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

(Повний текст ухвали виготовлено 03 травня 2024 року).

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО