Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7066/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Надопта А.А. секретар судового засідання Стрижак О.М. розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Вимоги позову мотивовано тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений секретарем Буківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 27.12.2007, яким все своє майно заповіла позивачу, сину, ОСОБА_1 . Чоловік спадкодавця - ОСОБА_4 - помер раніше, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За даними Буківського старостинського округу позивач ОСОБА_1 на день смерті спадкодавиці постійно проживав з нею, а тому прийняв спадщину за заповітом в силу ст.1268 ЦК України.

До складу спадщини ввійшло право на земельну частку (пай) члена КСГП «Копанське» за Сертифікатом серії ЗК №0127747 площею 0,89 умовних кадастрових гектарів, зареєстрованим у книзі реєстрації Сертифікатів №17614, виданим на підставі розпорядження Виноградівської РДА №388 від 21.07.2000.

Позивач звернувся до державного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, як спадкоємець за заповітом, проте отримав роз`яснення про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). ВССУ в своєму узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив що відповідно до ч. 3. ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Разом з тим, згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за заповітом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення ним повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно.

У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів позивач змушений звернутися за встановленням права на спадщину у судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач, будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечень проти позову не має.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.08.2024 року, видане повторно.

ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений секретарем Буківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 27.12.2007, яким все своє майно заповіла позивачу, сину, ОСОБА_1 . Чоловік спадкодавця - ОСОБА_4 - помер раніше, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт родинних відносин позивача і спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 23.06.1959 року.

За даними Буківського старостинського округу позивач ОСОБА_1 на день смерті спадкодавиці постійно проживав з нею, а тому прийняв спадщину за заповітом в силу ст.1268 ЦК України, що підтверджується довідкою від 04.09.2024 року за №20.2-07/323

До складу спадщини ввійшло право на земельну частку (пай) члена КСГП «Копанське» за Сертифікатом серії ЗК №0127747 площею 0,89 умовних кадастрових гектарів, зареєстрованим у книзі реєстрації Сертифікатів №17614, виданим на підставі розпорядження Виноградівської РДА №388 від 21.07.2000.

Позивачка звернулася до державного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав як спадкоємець за заповітом, проте отримала роз`яснення про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно

Відповідачка ОСОБА_2 , є дочкою спадкодавця і сестрою позивача. Факт родинних відносин відповідача і спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 28.02.1961 року, та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 09.05.1981 року

Відповідачці відомо про відкриття спадщини, про її склад, про існування заповіту на користь позивача, та вона не заперечує проти оформлення мною прийнятої спадщини за заповітом, про що подала відповідну заяву.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , набуте в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) члена КСГП «Копанське», посвідчене Сертифікатом серії НОМЕР_6 , площею 0,89 умовних кадастрових гектарів, Сертифікат зареєстрований у книзі реєстрації Сертифікатів №17614, виданий на підставі розпорядження Виноградівської РДА №388 від 21.07.2000.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта