Справа № 758/5263/24
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

04 грудня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Годованюк Ю.Р., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна», про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Подільського районного суду м. Києва знаходиться вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.05.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття справи до провадження та необхідність зупинення провадження в справі з наступних підстав.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, в провадженні Верховного Суду перебуває цивільна справа № 758/4178/22 у подібних правовідносинах за позовом ОСОБА_1 до НАК «Нафтогаз України», про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Правовідносини у справі №758/5263/24 стосуються призупинення дії трудового договору на підставі ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Так, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким регламентовано призупинення дії трудового договору було прийнято 15.03.2022 року, а набрав чинності 24.03.2022.

Таким чином, норма щодо призупинення дії трудового договору є новою для правової системи України.

Згідно ст.263 ЦПК України визначено критерії законності та обгрунтованості судового рішення. Частиною 4 цієї статті визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені_в постановах Верховного СУЛУ.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом є Рішення Подільського районного суду міста Києва від 27.10.2023 р., залишеним без змін Постановою Київського апеляційного суду від 01.04.2024 р. по справі № 758/4178/22, яким було задоволено позов ОСОБА_1 до НАК «Нафтогаз України» про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач вважає, що перебувала у вимушеному прогулі в період з 28.10.2023 р. (з дня наступного за днем ухвалення рішення судом першої інстанції у справі № 758/4178/22) до 19.04.2024 р. (дня повідомлення позивача про скасування відповідачем Наказу НАК «Нафтогаз України» від 14.04.2022 р. № 75 «Про призупинення дії трудового договору»). Тому, просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за цей період.

Таким чином, суд погоджується з тим, що між справами № 758/5263/24 та № 758/4178/22 є тісний матеріально-правовий зв`язок, оскільки це справи з подібними правовідносинами та безпосередньо пов`язані одна з одною.

У відповідності до пункту 10 ч. 1 ст.252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою. Великою Палатою Верховного Суду.

Як встановлено судом, 24.05.2024 Ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі №758/4178/22 за касаційною скаргою НАК «Нафтогаз України» на Рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

27.11.2024 Ухвалою Верховного Суду справу № 758/4178/22 передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

При цьому, в цій ухвалі касаційний суд зауважив, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору в повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Разом з тим, роботодавець повинен продовжувати ведення обліку в частині визначення та фіксації сум заробітної плати та компенсаційних виплат, які були б належні працівникові, якщо такого призупинення трудового договору не було б. Призупинення дії трудового договору не зумовлює припинення трудових відносин. Призупинення трудового договору не є тотожний звільненню працівника, а час невиконання працівником трудових обов`язків не може вважатися часом вимушеного прогулу. До правовідносин, що виникають у зв 'язку з призупиненням трудового договору, не можуть бути застосовані норми статті 235 КЗпП в частині, що регулює виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Підстави для покладення на роботодавця обов`язку виплатити працівнику середній заробіток під час призупинення дії трудового договору, відсутні.

З урахуванням викладеного, касаційний суд вважав за необхідне відступити від висновків щодо застосування статті 235 КЗпП України у подібних правовідносинах, викладених у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2024 року у справі № 161/8196/22 (провадження № 61-6897св23) та Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової паза ти Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 761/14792/22 (провадження № 61-7969св24), та зробити висновок про те, що:

«призупинення дії трудового договору не зумовлює припинення трудових відносин. Призупинення трудового договору не с тотожним звільненню працівника, а час невиконання працівником трудових обов`язків не може вважатися часом вимушеного прогулу. До правовідносин, що виникають у зв`язку з призупиненням трудового договору, не можуть бути застосовані норми статті 235 КЗпП в частині, що регулює виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Підстави для покладення на роботодавця обов`язку виплатити працівнику середній заробіток під час призупинення дії трудового договору, відсутні».

Відповідно до ч. 3 ст. 125 Конституції України, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

У відповідності до п.4 ч.4 ст.17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.

Згідно ч. 1 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обгрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення (правову визначеність). Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Можливе прийняття судами різних правових висновків у справі № 758/4178/22 та у данній справі щодо трактування однієї норми закону, буде суперечити принципу правової визначеності та передбачуваності судових рішень.

Завдяки єдності судової практики реалізується конституційний принцип рівності всіх громадян перед законом і судом, а вирішення аналогічних справ по різному одним і тим самим судом може призвести до порушення законних очікувань осіб, які звертаються за судовим захистом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, N 28342/95, §61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Таким чином, суд погоджується з позицією відповідача, що у справі № 758/4178/22 формується судова практика (правові висновки Верховного Суду) щодо призупинення дії трудового договору та фактично неможливості застосування аналогій норм трудового законодавства (КЗпП України), які регулюють питання звільнення працівників до відносин при призупиненні трудового договору.

Зокрема фактично Верховний Суд просить Об`єднану палату Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду підтримати висновок, що призупинення трудового договору не є тотожним звільненню працівника, а час невиконання працівником трудових обов`язків не може вважатися часом вимушеного прогулу. До правовідносин, що виникають у зв`язку з призупиненням трудового договору, не можуть бути застосовані норми в частині, що регулює виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Підстави для покладення на роботодавця обов`язку виплатити працівнику середній заробіток під час призупинення дії трудового договору, відсутні.

В ухвалі Верховний Суд зазначив, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин (частина перша статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного наказу).

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного наказу) відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

З огляду на вищевикладене, з метою єдності судової практики, дотримання принципу верховенства права, принципу правової визначеності, недопущення винесення у справі № 758/5263/24 рішення відмінного від висновків Верховного Суду, необхідним є зупинення провадження до закінчення перегляду судом справи №758/4178/22.

Таке зупинення не допустить порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала позов, так і відповідача, оскільки розмір коштів, що просить стягнути позивач, обмежується чітким періодом.

Висновок Верховного Суду в справі № 758/4178/22 має суттєве значення для вирішення в даній справі та для єдності судової практики у спорах з подібними правовідносинами.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України, необхідність застосування єдиної правозастосовної практики, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до закінчення розгляду Верховним Судом справи № 758/4178/22.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до закінчення розгляду Верховним Судом справи № 758/4178/22;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяВ. В. Гребенюк