ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 червня 2024 року

м. Харків

справа № 629/5937/23

провадження № 22-ц/818/2169/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 березня 2024 року, постановлене суддею Каращуком Т.О.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі, Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який 03.03.2020 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради, прізвище дитини було змінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу донька проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 09.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення позивачкою було отримано виконавчий лист та передано його на виконання до виконавчої служби, після чого державним виконавцем було відкрите виконавче провадження. Відповідач тривалий час офіційно не працює і матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Внаслідок невиконання відповідачем рішення щодо стягнення аліментів, у нього утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки за період з 09.10.2020 року по 01.03.2023 року. Згідно проведених позивачкою розрахунків сума заборгованості пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 09.10.2020 року до 01.03.2023 року становить 72 792, 66 гривень. Крім цього, позивачка зазначає, що відповідач є працездатною особою, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, хронічних захворювань немає та має неофіційний дохід. Враховуючи вище вказане, позивачка просить стягнути неустойку за прострочення зі сплати аліментів у розмірі 72 792,66 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі, Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 54 922,09 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073, 60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що сама заборгованість по аліментах без урахування пені складає 33 327 грн., при цьому на момент постановлення оскаржуваного рішення відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 15.02.2024 року станом на 14.02.2024 року сукупний розмір аліментів складав 28035,09 грн. Крім того, згідно квитанції від 11 березня 2024 року ОСОБА_2 було сплачено борг по аліментам у розмірі 4999 грн. та 2000 грн., отже станом на 20 березня 2024 року заборгованість по аліментам складала 21036,09 грн. Також вказує, що відповідач 22 березня 2024 року повністю сплатив заборгованість по аліментах у розмірі 21036,09 грн., що підтверджується квитанцією. 25 березня 2024 року державним виконавцем було винесено постанову про закриття виконавчого провадження по стягненню заборгованості по аліментам. Вказує, що його вини у виникненні заборгованості по аліментам не має, оскільки він утримувався під вартою, а в подальшому справно сплачував заборгованість по аліментах, та до набрання рішення законної сили повністю погасив заборгованість по аліментам, також на його утриманні є ще інша малолітня донька, яку він також утримує.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість часткового задоволення вимог позивачки, оскільки розмір пені перевищує розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2021 року у справі №629/4682/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 було стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 09.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Вище вказане підтверджується копією рішення та виконавчого листа ( а.с. 16-17).

Відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 23.10.2023 року було зменшено розмір аліментів визначений рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області який стягувався на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_3 з частини заробітку (доходу) на частину заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який наданий відповідачем разом з відзивом станом на 16.10.2023 року за період з 10.2020 року по 10.2023 року сума боргу складає 54 922,09 гривень (а.с.36).

Відповідач зазначав, що у період з 07.05.2021 року по 27.06.2022 року він утримувався під вартою, що підтверджується довідкою про звільнення серії ХАР №04432 від 27.06.2022 року (а.с.50). У зв`язку з цим ОСОБА_2 було подано позов про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам за вищевказаний період.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.09.2023 року у позові було відмовлено, після чого ОСОБА_2 дане рішення було оскаржено до Харківського апеляційного суду. За результатами розгляду справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.09.2023 року без змін (а.с.115-119).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач частково сплачував аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по аліментам.

Згідно розрахунку державного виконавця, наданого відповідачем, судом встановлено, що ОСОБА_2 здійснював часткові платежі аліментів, а саме: у травні 2021 року - 5 348,16 грн, у березні 2023 року -2 780, 00 грн, у квітні 2023 року - 7 780,00 грн, у травні 2023 року - 2 780,00 грн, у червні 2023 року - 2 780,00 грн, у липні 2023 року - 2 780,00 грн, у серпні 2023 року -2 780,00 грн, у вересні 2023 року - 2780,00 грн, у жовтні 2023 року - 13 628,75 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що часткові платежі ОСОБА_2 повністю перекрили борг з листопада 2020 року по лютий 2022 року включно.

Отже, заборгованість підлягає стягненню з березня 2022 року по лютий 2023 року, як було правильно зазначено судом першої інстанції.

Статею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм статті 549 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, частиною 1 ст. 196 СК України встановлено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При цьому, розмір пені відповідно до положень ч.1 ст.196 СК України не може бути більшим, ніж 100 відсотків заборгованості по аліментах.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів а період з березня 2022 року по лютий 2023 року становить 54 922,09 грн. та судом вірно наведено вказаний розрахунок, отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 54 922,09 грн.

Відповідачем до суду першої інстанції був наданий розрахунок, складений старшим державним виконавцем ВДВС у Лозівському районі Харківської області Гапоном Є.В. станом на 14.02.2024 року, згідно якого розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з 10.2020 року по 02.2024 року сума боргу складає 28035,09 грн.

Між тим, вказаний розрахунок був наданий відповідачем вже після постановлення оскаржуваного рішення, отже судом апеляційної інстанції не приймається до уваги. Крім того, колегія суддів зазначає, що справа перебувала в провадженні суду першої інстанції з березня 2023 року по березень 2024 року, тому у відповідача була можливість надати вказаний розрахунок завчасно.

Також матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_2 сплатив 11 березня 2024 року 4999 грн., 15 березня 2024 року 2000 грн., 22 березня 2024 року 21036, 09 грн., а всього 28 035,09 грн. на погашення заборгованості по аліментам.

Між тим, як зазначив сам відповідач, вказана сума 28 035,09 грн. сплачена ним саме на погашення заборгованості по аліметам, а неустойка (пеня) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з березня 2022 року по лютий 2023 року складає 54 922,09 грн., як вірно розрахував суд першої інстанції.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність заборгованості на час ухвалення оскаржуваного рішення не приймаються апеляційним судом, оскільки при визначення розміру пені враховується розмір заборгованості, який існував на час звернення позивача з вказаним позовом.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст.367,375,381-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 червня 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна