Справа № 703/5653/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Геріх Н.А.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту спільного проживання.

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Після її смерті спадщину прийняла вона, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до Смілянської державної нотаріальної контори та постійно до дня смерті проживала разом з нею однією сім`єю та ОСОБА_2 , оскільки звернувся із заявою про прийняття спадщини до Смілянської державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців окрім неї та ОСОБА_2 немає. Заявник вказує, що вона є рідною сестрою ОСОБА_4 , який був чоловіком ОСОБА_3 . Її брат ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та після його смерті вона продовжила піклуватись та доглядати за його дружиною ОСОБА_3 , яка була їй як рідна. У ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дітей немає, інших родичів також.

Заявник вказує, що вона постійно здійснювала догляд за ОСОБА_3 , допомагала по господарству, купувала продукти харчування та побутову хімію, ліки. Після смерті ОСОБА_3 вона здійснила її поховання за власний кошт. Однак нотаріально оформити спадщину вона не може, оскільки відсутні підтверджуючи документи спільного її проживання із спадкодавицею ОСОБА_3 протягом п`яти років до дня смерті останньої.

Вона звернулась до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки у неї відсутні документи на підтвердження спільного проживання та рекомендовано звернутися до суду.

Враховуючи викладене, заявниця звернулась із заявою, в якій просить встановити факт постійного спільного проживання протягом п`яти років разом із спадкодавицею ОСОБА_3 на час смерті останньої по АДРЕСА_2 , а саме з грудня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заяву, вказав, що дійсно ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 , здійснювала за нею догляд, допомагала по господарству.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вказали, що є сусідами ОСОБА_3 , вони між собою часто спілкуються з побутових питань та підтверджують, що з 2017 року по день смерті ОСОБА_3 з нею постійно проживала ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 . Їм також відомо, що заявниця здійснювала догляд за ОСОБА_3 , а після її смерті здійснила її поховання.

Заслухавши заявника, її представника, заінтересовану особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 , яке видано Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина вигляді квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10).

Заявник ОСОБА_1 була рідною сестрою ОСОБА_4 , який в свою чергу був чоловіком ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження заявника (а.с.13), копією свідоцтва про одруження заявника (а.с.14), копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а.с.16), копією свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.15).

Брат заявниці та чоловік спадкодавці ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_2 від 25 листопада 2009 року (а.с.17).

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.4-5).

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки у неї відсутні документи на підтвердження спільного проживання та рекомендовано звернутися до суду (а.с.9).

За клопотанням заявника судом було допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_3 з 2017 року по день його смерті.

Згідно з спадкової справи Смілянської державної нотаріальної контори від 16 грудня 2024 року із заявами про прийняття спадщини звернулися заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Суд зазначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 23 зазначеної постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Тобто, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З урахуванням досліджених судом документів, а також показів свідків, судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала без реєстрації разом з ОСОБА_3 до дня її смерті у квартирі АДРЕСА_1 .

Оскільки в позасудовому порядку заявник позбавлена можливості встановити наведений факт, а встановлення даного факту має для нього юридичне значення, суд вважає за можливе задовольнити її заяву в повному обсязі.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 256, ст. 10, 11, 60, 213-215, 259 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання протягом п`яти років разом із спадкодавицею ОСОБА_3 на час смерті останньої по АДРЕСА_2 , а саме з грудня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Ю. В. Крива