ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6156/23

Провадження № 22-ц/4820/1155/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

учасники справи: представник позивача адвокат Сусла І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2024 року (суддя Семенюк В.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку площею 2,9100 га кадастровий номер :12:013:0099 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка за життя склала на неї заповіт на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9100 га, кадастровий номер :12:013:0099, яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачка звернулася до нотаріуса, проте листом від 10.07.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачка не може надати документи, що посвідчують право власності на спадкове майно померлої ОСОБА_3 , а саме: оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку, Серії ЯЕ № 035369 від 02.06.2008 року і у зв`язку з цим рекомендовано звернутись до суду.

Про втрату Державного акта на право власності на земельну ділянку було зроблено оголошення в газеті «Подоляни» №27(1716) від 06.07.2023 року.

Посилаючись на зазначене, просила задовольнити її позов. Не заперечувала проти обов`язкової долі в спадщині після смерті матері, а саме 1/4 частки, її брата відповідача по справі ОСОБА_1 .

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на 3/4 частини земельної ділянки, загальною площею 2,9100 га, кадастровий номер :12:013:0099, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устянської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, яка за життя належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Баговиця Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою доведено обставини, які підтверджують, що вона, як спадкоємиця за заповітом, успадковує 3/4 частини земельної ділянки, яка належала спадкодавиці, матері сторін, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, оригінал якого було втрачено, та врахувавши, що спадкоємців першої черги двоє, визначивши обов`язкову частку у спадковій земельній ділянці 1/4, суд дійшов висновку, що за ОСОБА_2 слід визнати право власності на 3/4 частини спадкової земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції прийняв доводи позивача про втрату державного акта бездоказово. Апелянт стверджує, що державний акт не втрачено, а знаходиться у нього. Також зазначає, що позивачкою пропущено строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті матері вона із нею не проживала. Залучена судом з власної ініціативи копія заяви позивача про прийняття спадщини від 19.01.2023 року не є належним доказом, оскільки дана заява не відповідає вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - у ній відсутня інформація про нотаріуса, який посвідчував справжність підпису заявниці та вона не засвідчена гербовою печаткою нотаріальної контори.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки адвокат Сусла І.М., заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, зазначає, що підставою для звернення позивачки до суду із позовом про визнання права власності, відбулось із підстав відсутності у ОСОБА_2 . оригіналу державного акта на землю та невизнання права позивачки відповідачем на успадкування земельної ділянки ОСОБА_2 за заповітом. Вважає, що судом першої інстанції перевірено усі обставини справи, доводи сторін, тому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 05.03.2024 року - залишити без змін.

В судове засідання апелянт ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Представник позивачки адвокат Сусла І.М. в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила їх відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала до дня смерті в буд. АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 , Серії НОМЕР_2 від 03.01.2023 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , Серії НОМЕР_3 від 02.08.1957 року, свідоцтвом про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , Серії НОМЕР_4 від 23.01.2001 року, рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 03.10.2023 року про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 з померлою матір`ю ОСОБА_3 , довідкою Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради від 09.01.2023 року за № 08/12/03-13.

11 серпня 2021 року ОСОБА_3 склала заповіт яким заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9100 га, кадастровий номер :12:013:0099, що розташована на території Устянської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначена земельна ділянка належала спадкодавиці ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, Серії ЯЕ № 035369 від 02.06.2008 року. Із копії спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 19 січня 2023 року звернулася до Другої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , заяву зареєстровано 19 січня 2023 року 16-00 год., заява №6 (а.с.54).

Згідно листа державного нотаріуса Корчевської А.Ю. від 10.07.2023 року за № 180/02-14 позивачу повідомлено, оскільки позивачка не може надати документи, що посвідчують право власності на спадкову земельну ділянку померлої ОСОБА_3 , а саме: оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку, їй необхідно звернутись до суду.

Оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку, Серії ЯЕ № 035369 від 02.06.2008 року, втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Подолянин» від 06.07.2023 року.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 грудня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємця, який прийняв спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановивши, що позивачка, яка в порядку та строк визначений законодавством звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.08.2021 року не може, так як, документ, який посвідчував право власності спадкодавиці на земельну ділянку кадастровий номер :12:013:0099, що розташована на території Устянської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області втрачено, із-за чого ОСОБА_2 . нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, врахувавши, що позивачка не заперечувала, проти визнання за відповідачем права на обов`язку 1/4 частку у спадковому майні, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову. Визнавши за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на 3/4 частини земельної ділянки, загальною площею 2,9100 га, кадастровий номер :12:013:0099, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устянської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області і яка за життя належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Баговиця Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції із власної ініціативи витребував копію спадкової справи з Другої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, а саме, у позовній заяві та в уточненій позовній заяві позивачка просила витребувати з Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, яка заведена після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , судом було задоволено таке клопотання.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2024 року.

Судді: Т.О. Янчук

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк