Справа № 308/4719/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участі секретаря судового засідання Цмур В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 16.12.2024 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 23.12.2024 року.

Позивач, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА", в особі представника, - адвоката Столітнього Михайла Миколайовича, звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача Столітнього Михайла Миколайовича, про участь у судовому засіданні з розгляду цивільної справи за позовною заявою ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - відмовлено.

Ухвалою суду від 14.05.2024 відмовлено у задоволенін клопотання представника позивача про Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» Столітнього Михайла Миколайовича про витребування доказів.

Ухвалою суду 15 серпня 2024 року поновлено представнику позивача строк для подання клопотання про витребування доказів по справі, клопотання задоволено, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 22.09.2021 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 17000 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» ().

Позов мотивовано тим, що ТОВАРИТСВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» або Кредитор) є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №870 від 28.02.2017, видане Національним банком України. Також, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017р. №756 .

22.09.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4813949 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір) (додається). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року (далі Правила) (додаються) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

22.10.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль (Доказ направлення повідомлення про автопролонгацію додано до позовної заяви).

Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором Кредитором 17 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 17.01/23-Ф (далі також Договір Факторингу) (Копія додається), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором (Витяг з реєстру боржників, щодо Відповідача додано до позовної заяви).

Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення (Копія повідомлення про відступлення прав вимоги додано до матеріалів позову).

Позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 17000 грн. - тіло кредиту та 38760 грн. - нараховані проценти, всього - 55760 грн. (картка обліку договору від ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" додається додано до позовної заяви).

Позивач просить суд: прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» суму заборгованості в розмірі 55760 (П`ятдесят п`ять тисяч сiмсот шiстдесят гривень 00 копiйок). 3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» сплачений судовий збір у розмірі 2422,4 (Дві тисячі чотириста двадцять дві гривнi 40 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок). 4. Розглядати без участі Позивача у випадку відсутності відзиву. За наявності відзиву - проводити судове засідання з викликом Представника Позивача.

15.04.2024 від представника відповідача по справі ОСОБА_2 - адвоката Турецької Є. надійшов відзив. Так, адвокат зазначає, що жодних коштів по Договору № 4813949 відповідач не отримував. Згідно витягу з українського бюро кредитних історій, то відповідачу стало відомо, що за ним рахується невідомий кредит від ТОВ «Українські фінансові операції». Відповідно жодних коштів від ТОВ «Авентус Україна» відповідачем взагалі не було отримано.

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» порушило питання про стягнення із заборгованості, посилаючись на укладання 22.09.2021р. ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем договору про надання споживчого кредиту № 4813949 в сумі 17 000,00 грн. строком на 30 днів.

Пунктом 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству. Згідно з п.1.5. договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Відповідно до п.3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації).

Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 20 січня 2023 року № 2351, де зазначило, що 22.09.2021 року була проведена операція щодо здійснення платежу на платіжну картку № НОМЕР_1 в розмірі 17 000,00 грн. 17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу № 17.01/23-Ф, предметом якого є відступлення ТОВ «Українські фінансові операції» права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку на час відступлення прав вимоги у відповідача була наявна заборгованість в розмірі 55 760,00 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 17 000,00 грн.; заборгованості за процентами - 38 760,00грн.

Адвокат зазначає, що в договорі про надання споживчого кредиту, Графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту та в паспорті споживчого кредиту вказано, що вони підписані електронним підписом споживача одноразовим ідентифікатором.

Відповідач заперечує проти позову і зазначав, що не надсилав електронне повідомлення ТОВ «Авентус Україна», не заповнював формуляра заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, не отримував одноразового ідентифікатора та не вчиняв жодних дій, які могли бути розцінені як пропозиція або прийняття пропозиції укласти електронний договір.

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало суду першої інстанції жодних доказів вчинення відповідачем таких дій, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір.

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало суду доказів проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Відповідач заперечує отримання грошових коштів на підставі вказаного договору в сумі 17000,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна».

На підтвердження надання відповідачу кредиту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало копію листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 20 січня 2023 року № 2351, де зазначено, що 22.09.2021 року була проведена операція щодо здійснення платежу на платіжну картку № НОМЕР_1 в розмірі 17 000,00 грн.

Разом з тим, вказаний лист не є первинним бухгалтерським документом та не містить даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номера картки, які б давали можливість встановити факт перерахування ТОВ «Авентус Україна» коштів в сумі 17000,00 грн. на картковий рахунок саме відповідача.

Крім того, згідно витягу Українського бюро кредитних історій, кредит за договором № 4813949 в сумі 17 000,00 грн, не видавався ТОВ «Авентус Україна», а видавався ТОВ «Українські фінансові операції».

Відповідно до наведеного, ТОВ «Авентус Україна» не могла відступити право вимоги по кредиту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», оскільки його не видавала.

Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування коштів відповідачу на підставі договору про надання споживчого кредиту № 4813949 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Адвокат зазначає, що позивачем не подано до суду ні доказів отримання відповідачем кредитів чи перерахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача, ні документів, що підтверджують розмір заборгованості по кредиту та відсоткам, ні детального розрахунку боргу.

У відзиві вказано на те, що відповідно до розділу 4 «Вимоги до клієнта» п.п. 4.1.7. Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зазначено, що Споживач під час кожного звернення до Товариства з метою одержання Кредиту має володіти випущеною на власне платіжною карткою в банку, що здійснює свою діяльність на території України відповідно до чинного законодавства України.

Із покликанням на пп. Договору, а саме: 5.11, п.п. 5.11.1.1, п.п. 5.11.1.4 та ст. ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України, адвокат вважає, що без відповідної реєстрації за допомогою ІТС Товариства, входу відповідача на вебсайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», створення особистого кабінету та здійснення нею всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між нею та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не був би укладений. Проте будь-які докази з цього приводу позивачем суду не надані.

Проте позивачем не надано суду доказу, який би підтверджував направлення примірнику Договору № 4813949 про надання споживчого кредиту відповідачу, або взагалі доказу його направлення. Позивачем у додатках до позовної заяви не зазначено про наявність оригіналів електронних доказів.

Розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності заборгованості та її розміру та не є первинним документом у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують надання відповідачу кредитних коштів у розмірі, які були передбачені кредитним договором, наявність заборгованості за тілом кредиту та процентами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позивач не довів наявність заборгованості у розмірі, вказаному у наданих ним розрахунках.

Позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що відповідач отримав кредитні кошти, в подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови кредитного договору. З урахуванням наведеного, встановивши, що позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження укладення договору про надання споживчого кредиту, здійснення нею необхідних для цього дій, передбачених Правилами та умовами Договору, отриманням суми кредиту вважає, що позов не підлягають задоволенню за недоведеністю заявлених позовних вимог. Керуючись законодавством України, - у задоволенні позову просить відмовити.

18.04.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача вказує на те, що з доводами Відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, Позивач не погоджується вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства.

Кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана Позивачем в позовній заяві.

22.09.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4813949 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір).

Представник позивача покликається на п. 5 ч. 1 ст. 3, ст., ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», позиція суддів Верховного Суду з цього питання (№561/77/19 від 16.12.2020 р., від 9 вересня 2020 р. у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19; №524/5556/19 від 12.01.2021 р.; №127/33824/19 від 07.10.2020 р.; від 29.01.2021 р. у справі №922/51/20)

Представник позивача зазначає, що на підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «M369753», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.

У відзиві зазначено, що відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Вебсайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 22.09.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 4813949 про надання споживчого кредиту не виникає.

Окрім того, представник позивача вказує на те, що оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості Товариством в свою чергу було надано розрахунок заборгованості по кредитному Договору, який оформлений належним чином як документ Товариства, що підписаний Директором ТОВ «Авентус Україна» та скріплений печаткою Товариства.

При цьому представник позивача зазначає, що переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків (додається до позовної заяви) та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом (додається).

Одночасно Позивач інформує, що платіжний провайдер надав первісному кредитору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» послуги з переказу грошових коштів відповідно до умов Договору про організацію переказу платежів (додається).

З огляду на викладене вище, кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_1 , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства.

При цьому у відповіді на відзив зазначено, що сума заборгованості за Договором розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" (копія додається до позовної заяви). Як Первісний Кредитор, ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" здійснив розрахунок відповідно до умов договору.

Позивач проінформував щодо дій Відповідача: Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. 22.10.2021 Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль (Доказ направлення повідомлення про автопролонгацію додається).

Споживач повідомлявся в Особистий кабінет щодо наявності заборгованості та продовження строку кредиту відповідно до п.4.3.1. На підтвердження зазначеного надаємо копію відповідного листа.

Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору.

Позивач звертає увагу, на те що на виконання вимог чинного законодавства ані первісним кредитором, ані Позивачем не здійснювалось нарахування неустойки та пені за невиконання умов Кредитного договору.

Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Таким чином, Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору.

Позивач покликається на положення ст.ст. 536, 534,1054, 1055 ЦК України, Постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17.

У відповіді на відзив також вказано на те, що:

пп. 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача.

При цьому позивач покликається на положення: п. 1 ч. 1 ст. 512, ст.ст. 514, 516, ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 17 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 17.01/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Як вказано у відповіді на відзив, про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення.

Позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, скільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням ЗУ "Про захист персональних даних".

Представник позивача, зазначає, що було подано позовну заяву, до якої долучено належні та допустимі докази, які засвідчені відповідно до ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та відповідно до вимог, встановлених законодавством.

Щодо розрахунку судових витрат, то представник позивача покликається на положення: ч. 1. ст. 1033, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, постанову Великої Палати у справі № 910/12876/19.

Так представник позивача вказує на те, що відповідачу до уваги у даному випадку проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Таким чином, факт укладення Кредитного договору та наявності права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України; ст. ст. 1049, 1054, 1055 ЦК України, представник позивача просить: продовжити позивачу строк для подання відповіді на відзив; долучити до матеріалів справи відповідь на відзив на позовну заяву та врахувати під час розгляду справи; позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити у повному обсязі.

14.05.2024 від представника відповідача по справі надійшло клопотання. Так представник зазначає, що Відповідач заперечує отримання грошових коштів на підставі вказаного договору в сумі 17000,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна». На підтвердження надання відповідачу кредиту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало копію листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 20 січня 2023 року № 2351, де зазначило, що 22.09.2021 року була проведена операція щодо здійснення платежу на платіжну картку № НОМЕР_1 в розмірі 17 000,00 грн. Разом з тим, вказаний лист не є первинним бухгалтерським документом та не містить даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номера картки, які б давали можливість встановити факт перерахування ТОВ «Авентус Україна» коштів в сумі 17000,00 грн. на картковий рахунок саме відповідача. Крім того, згідно витягу Українського бюро кредитних історій, кредит за договором № 4813949 в сумі 17 000,00 грн., не видавався ТОВ «Авентус Україна», а видавався ТОВ «Українські фінансові операції».

Відповідно до наведеного, ТОВ ««Авентус Україна» не могла відступити право вимоги по кредиту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», оскільки його не видавала. Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування коштів відповідачу на підставі договору про надання споживчого кредиту № 4813949 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Представник відповідача зазначає, що суду не надано належних доказів перерахування кредитних коштів відповідачу, що позбавляє суд можливості вирішити питання стягнення з відповідача коштів, що надані позивачем документи, що містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем, а в матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданих відповідачу кредитів та розмір його заборгованості перед позивачем.

Відповідно, позивачем не подано до суду ні доказів отримання відповідачем кредитів чи перерахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача, ні документів, що підтверджують розмір заборгованості по кредиту та відсоткам, ні детального розрахунку боргу.

На переконання представника відповідача: позивач не надав первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредитів, тому не має підстав вважати, що заборгованість взагалі існує та її розмір заборгованості є правильним.

09.08.2024 від представника відповідача надійшло клопотання, у якому зазначено, що жодних коштів по Договору № 4813949 відповідач не отримував. Вказує на те, що після ознайомлення з матеріалами справи був зроблений витяг від ТОВ «Українське бюро кредитних історій», то відповідачу стало відомо, що за ним рахується невідомий кредит від ТОВ «Українські фінансові операції» по Договору № 4813949. Відповідно до зазначеного витягу жодних коштів від ТОВ «Авентус Україна» відповідачем взагалі не було отримано.

Згідно наданої кредитної історії кредит по Договору № 4813949 від 22.09.2021р. ТОВ «Авентус Україна» не надавався. В кредитній історії зазначено, що кредит по Договору № 4813949 від 22.09.2021р. надавався ТОВ «Українські фінансові операції». Відповідно до наведеного, ТОВ «Авентус Україна» не може бути позивачем у даній справі по Договору № 4813949 від 22.09.2021р., оскільки не являється кредитодавцем.

Просить представник відповідача в позові відмовити в повному обсязі та судове засідання провести без участі сторони відповідача.

На виконання ухвали суду від 15.08.2024 із АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли листи, згідно яких на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ), на яку 22.09.2021 р. здійснено переказ коштів на суму 17000.00 UAH. Інформація про платника відсутня.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому у матеріалах справи містяться заяви представника позивача Столітнього М.М. про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Разом із тим, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов до наступного висновку:

Судом встановлено, що ТОВАРИТСВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №870 від 28.02.2017, видане Національним банком України.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017р. №756.

22.09.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4813949 про надання споживчого кредиту.

Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року (далі Правила) (додаються) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Зі змісту вказаного договору вбачається, що сторони домовилися про те, що :

п. 1.1. Укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.

п. 1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

п. 1.3. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 17 000,00 гривень. Тип кредиту - кредит.

п. 1.4. Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

п. 1.5. Тип процентної ставки - фіксована.

п. 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

1.5.2. Знижена процентна ставка 1,615 %...

п.. 1.6. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.

п. 1.7.Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.7.1. за стандартною ставкою 24079,41% річних. 1.7.2. за зниженою ставкою 12133,74% річних. 1.8. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.8.1. за стандартною ставкою 26 690,00 грн. 1.8.2. за зниженою ставкою 25 236,50 грн.

п. 2.1. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

п.2.2. Сума кредиту(його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), заначений в п.1.4 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті.

п.3.1. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації),виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

п. 3.2. До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до п.4.2 Договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.

п.4.1. Строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.(пп. 4.2.1.-4.2.4.) Договору; або - в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) Договору.

п. 4.3. Порядок автопролонгації строку кредиту (далі-автопролонгація).

п. 4.3.1 Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

п. 4.3.2. Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2.Договору.

п. 4.4. Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки, воля Сторін передбачена в п.4.2 Договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 Договору - письмово цим Договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину.

п. 6.1. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.6.1.1 Договору.

п. 6.3. Споживач здійснює платежі за Договором у такій черговості: 6.3.1. у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості: - прострочені зобов`язання по процентам; - прострочені зобов`язання по кредиту; 6.3.2. у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості: -строкові зобов`язання по процентам; - строкові зобов`язання по кредиту; 6.3.3 у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за Договором.

Згідно умов договору, а саме п. 1.4. Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

Суд зазначає, що відповідно до п. 4.1. Договору, Строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.(пп. 4.2.1.-4.2.4.) Договору; або - в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) Договору.

Пунктом 4.3. передбачено порядок автопролонгації строку кредиту (далі-автопролонгація).

п. 4.3.1 Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

п. 4.3.2. Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2.Договору.

При цьому згідно пункту 4.4. Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки, воля Сторін передбачена в п.4.2 Договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 Договору - письмово цим Договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину.

Варто зазначити, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача листом від 23.10.2021 про те, що на дату закінчення строку кредиту у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитом, а тому відповідно до п.4.3.1 Кредитного договору строк кредиту продовжено на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Вказане свідчить про те, що електронний Договір № 4813949 про надання споживчого кредиту було укладено 22.09.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

З приводу заперечень відповідача щодо укладення договору, то суд зазначає наступне.

Згідно п. 1.1. вказаного договору передбачено, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційнотелекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).

Згідно матеріалів справи відповідач підписав Договір №4813949 від 22.09.2021 ТОВАРИТСВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» електронним підписом одноразовим ідентифікатором М369753, 22.09.2021 22:06:06 / ОСОБА_1 /. Аналогічним чином споживач підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту - Інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма).

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.

Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Відповідач зайшов на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, де він мав змогу ознайомитись з текстом примірного Кредитного договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо.

Надалі відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (надалі - «ІТС»). Потім для безпосереднього оформлення кредиту Відповідач в ІТС обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом пере направлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Після прийняття ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позитивного рішення щодо надання кредиту Відповідачу ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зробив йому пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими Відповідач ознайомився до моменту укладання.

Після прийняття Відповідачем умов Кредитного договору з ним було укладено електронний Кредитний договір, який був підписаний Відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «M369753».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Суд вважає, що згідно доказів наявних у матеріалах справи, доведеним є факт укладання кредитного Договору № 4813949 про надання споживчого кредиту 22.09.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане спростовує доводи відповідача що ОСОБА_1 не надсилав електронне повідомлення ТОВ «Авентус Україна», не заповнював формуляра заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, не отримував одноразового ідентифікатора та не вчиняв жодних дій, які могли бути розцінені як пропозиція або прийняття пропозиції укласти електронний договір.

З наведеного вище вбачається, що укладення електронного договору вимагає дотримання певної процедури, а саме щодо обрання кредитного продукту на веб-сайті кредитора, реєстрації в ІТС Товариства, споживач виражає згоду на продовження дій ІТС, підтверджує що ознайомлений зі змістом Правил, Публічної пропозиції на використання аналогів підписів, приймає їх у повному обсязі та надає Згоду на обробку персональних даних.

Суд констатує що наявна в матеріалах справи копія Договору укладеного між Товариством з обмеженою відповідальність «АВЕНТУС УКРАЇНИ» та ОСОБА_1 2.09.2021 №4813949 містить підписи обох сторін. А саме від імені ТОВ «АВЕНТУС Україна» директора Довгаль В.В., та посвідчено відтиском печатки, та ЦЦП ОСОБА_3 - одноразовим ідентифікатором М369753 22.06.2021.

Крім цього, відповідач та його представник не надають суду інформацію про те, що особисті дані відповідача по справі були надані третіми особами, без його відому, для отримання кредитних коштів. Тобто що мав місце злочин - шахрайство.

Окрім того, як вбачається зі змісту кредитного договору, окрім паспортних даних позичальник вказав також номер своєї банківської картки, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти. Належність картки підтверджено баком в якому на ім`я відповідача відкрито картковий рахунок відповідача.

Кредитор свої зобов`язання виконав, а саме надав споживачу кредит в сумі 17000 грн. на його платіжну карту № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів.

Зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом.

Окрім того до позовної заяви було додано копію договору укладеного між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» () та ТОВ «Авентус Україна» № 087/20-П від 08.07.2020р. про надання послуг з переказу платежів.

Відповідно до п.10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затв. Постановою Правління НБУ від 03 листопада 2021 року № 113 Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі - кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу ІІ цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу 6 споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі ХХХХ НОМЕР_5 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Суд бере до уваги та погоджується із твердженням позивача про те, що Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання Кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише Відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору.

Заперечуючи факт укладення договору та отримання кредитних коштів відповідачем не вказано на те, що його персональні дані, в тому числі і інформація щодо банківської картки на яку було перераховано кошти, незаконно використовувалися третіми особами, з метою неправомірного отримання коштів. Підтвердження того що із даного приводу відповідач звернувся до правоохоронних органів, суду не надано.

Натомість, варто зауважити, що на виконання ухвали суду від 15.08.2024 про витребування доказів, надійшов лист-відповідь із АТ КБ «ПРИВАТБАНК» , згідно якої на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ), на яку 22.09.2021 р. здійснено переказ коштів на суму 17000.00 UAH. Інформація про платника відсутня.

Суд звертає увагу на те, що дата та сума зарахування відповідає сумі кредитних коштів які згідно договору укладеного 22.09.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4813949 про надання споживчого кредиту, мав отримати від кредитора позичальник.

Суд звертає увагу на те, що кредитор ТОВ «АВЕНТУС Україна» не є банківською установою, а відтак, не здійснює фінансові операції щодо перерахунку коштів. Разом із тим, згідно матеріалів справи між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» та ТОВ «Авентус Україна» 08.07.2020 укладено договір про надання послуг з переказу платежів.

Згідно п.3.3.3 вказаного договору «При наданні послуги за Договором товариство має право використовувати марку EasyPay. Так, згідно листа ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» твід 20.01.2023 Вих №2351 крім інших операцій було здійснено і переказ на картку належну відповідачу по справі НОМЕР_6 о 22:07 год. номер трансакції 994542922. Вказані підтверджується і інформації наданою АТ КБ ПриватБанк на виконання ухвали суду від 15.08.2024 на на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ), на яку 22.09.2021 р. здійснено переказ коштів на суму 17000.00 UAH. Інформація про платника відсутня.

Щодо заперечень відповідача з приводу неотримання коштів, із покликанням на те що: згідно витягу Українського бюро кредитних історій, кредит за договором № 4813949 в сумі 17 000,00 грн., не видавався ТОВ «Авентус Україна», а видавався ТОВ «Українські фінансові операції» та що, ТОВ «Авентус Україна» не могла відступити право вимоги по кредиту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», оскільки його не видавала, суд зауважує наступне:

Представником відповідача по справі до відзиву додано роздруківку, як вказує адвокат витяг Українського бюро кредитних історій, згідно якого кредит за договором № 4813949 в сумі 17 000,00 грн, не видавався ТОВ «Авентус Україна», а видавався ТОВ «Українські фінансові операції».

Разом із тим, слід звернути увагу на те, що номер договору, дата його укладання, сума кредиту та його надання, повністю відповідають умовам описаного вище договору. При цьому вказано що «донор інформації ТОВ «Українські фінансові операції». Представник відповідача ототожнює вказане товариство із кредитором та стверджує що саме ним видавався кредит. Однак суду належні та допустимі докази вказаному твердженню не надано.

Окрім того, у постанові від 08 листопада 2022 року у cправі № 909/937/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: зазначає, що:

41. Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що норми Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" не містять положень щодо порядку формування, форми та обов`язкових реквізитів кредитного звіту, наявність яких надавала б можливість ідентифікувати особу, яка відповідальна за його формування та відповідність даних самій кредитній історії.

42. За загальним правилом оформлення документації в частині підтвердження відповідності інформації, яку містить певний (конкретний) документ, відомостям, на підставі яких такий документ складений, відповідним належним підтвердженням є підписання документа відповідальною посадовою особою.

43. Проте, судом апеляційної інстанції встановлено, що роздруківка кредитної історії, яка надана боржником в підтвердження наявності договірних зобов`язань, не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою Кредитного бюро, а тому не може вважатися доказом у справі, який би підтверджував наявність кредитних зобов`язань, як про те стверджує боржник.

44. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що кредитна історія боржника, складена Українським бюро кредитних історій, не може бути належним та допустимим доказом наявності грошових вимог в силу статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.»

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 78 ЦПК України, Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновків, що наявні докази, підтверджують укладання кредитного договору наведеними матеріалами справи, питання недійсності договору в установленому законом порядку відповідачем не порушувалося.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що Кредитор свої зобов`язання виконав, а саме надав кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту у сумі 17 000 грн. з використанням реквізитів платіжної картки, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

Проте, як вбачається з наявного в матеріалах справи картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання з повернення коштів не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, за тілом кредиту - 17 000 грн. та за процентами 38760 грн.

Умовами Договору укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_4 від 22.09.2021 року, а саме пп.3 п.5.1 Товариство має право: укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача;

17 січня 2023 відповідачу по справі направлено повідомлення про те, що у зв`язку з невиконанням ним строків виконання зобов`язань перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за діючим договором про надання кредиту ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" "17" січня 2023 року відступило право грошової вимоги за Вашим договором та передало Ваші персональні дані на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» далі - Новий кредитор, на підставі Договору Факторингу № 17.01/23-Ф від 17 січня 2023, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА».

Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу За цим договором Позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно п. 1.2. Договору Факторингу Перехід від Клієнта до Фактора (Позивача) Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників (Копія додається) - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Позивача) Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Вказане свідчить що до нового кредитора - позивача по справі перейшло право вимоги за Договором № 4813949 про надання споживчого кредиту від 22.09.2021р., укладеного між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - «Товариство»), в особі Директора Довгаля Володимира Вікторовича, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ОСОБА_1 , (далі - Споживач), з другої сторони, разом іменовані Сторони, та кожен окремо - Сторона, уклали цей Договір про надання споживчого кредиту (далі - «Договір»).

Після придбання права вимоги до Відповідача, Позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за Кредитним договором, про що заявляє позивач у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 4ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач підписав електронним підписом кредитний договір, про що судом зазначено вище.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновків, що наявні докази, підтверджують укладання кредитного договору наведеними матеріалами справи, питання недійсності договору в установленому законом порядку відповідачем не порушувалося.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статей 1054, 1055ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки (пункти 1 та 3 частини 1 статті 611 ЦК України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року передбачено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій, у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Позивач, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, що відображено у вказаному вище розрахунку. Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за Кредитним договором.

Так, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем несплачена і становить: 55760 (П`ятдесят п`ять тисяч сiмсот шiстдесят гривень 00 копiйок), з яких: 17 000 грн. основної заборгованості та 38 760 грн. заборгованість по процентах.

Вказане підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом, інших доказів щодо відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірі суду надано не було. Суду не надано і підтвердження того, що ОСОБА_1 , внесено кошти щодо погашення заборгованості на рахунок первісного кредитора.

Так, у відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно положень ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

На підтвердження вимог в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, додано кредитний договір та паспорт споживчого кредиту у якому міститься інформація щодо процентної ставки (підписаний ЕЦП).

Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами,тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином.

Вказане свідчить про те, що відповідач, односторонньо порушив взяті на себе зобов`язання за електронним Договором за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи та відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:

- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови);

- вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови);

- якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови);

- у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови);

- в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає (пункт 108 постанови);

- можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови).

Враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права з урахуванням фактичних обставин справи та характеру спірних правовідносин суд виходить з того, що у спірному випадку строк кредитування пролонгувався та максимально міг бути продовженим на 90 днів

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами договору про кредит від 22.09.2021 № 4813949 сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, контррозрахунок не наданий.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором від 22.09.2021 № 4813949 у сумі 55 760 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 (Дві тисячі чотириста двадцять дві гривнi 40 копійок).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги від 10 липня 2024 року №10/07-2023 із ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА".

До позовної заяви додано копію звіту про надання правової допомоги за вказаним договором на суму 10 000 грн, а також копію рахунку на оплату по замовленню №2412/06/03 від 06 березня 2024 на суму 10 000 грн.

Суд вважає, що зазначені у позовній заяві витати на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень є завищеними оскільки така сума не є співмірною із складністю справи та виконаними роботами.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Суд, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі по 10 000 грн. є завищеним. При цьому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн., що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді.

Такий висновок колегії суддів повністю узгоджується із правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, 21 листопада 2022 року у справі № 463/6544/20 та від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що надані докази про понесення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді в розмірі 2500 грн. є достатніми, допустимими та достовірними.

Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи та їх характер, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у суді першої інстанції, у сум.

Керуючись ст. ст. 207, 509, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81,141, 223, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» ( адреса Україна, 03150, місто Київ, вул.Загородня, будинок 15, офіс 118/2 ) суму заборгованості в розмірі 55760 (П`ятдесят п`ять тисяч сiмсот шiстдесят гривень 00 копiйок), з яких 17 000 грн. - сума основного боргу, 38 760 грн.- заборгованість по процентах.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» ( адреса Україна, 03150, місто Київ, вул.Загородня, будинок 15, офіс 118/2 ) сплачений позивачемсудовий збір 2422,40 грн. (Дві тисячі чотириста двадцять дві гривнi 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» ( адреса Україна, 03150, місто Київ, вул.Загородня, будинок 15, офіс 118/2 ) понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 ( дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА"; ел. пошта тел. 40 адреса Україна, 03150, місто Київ, вул.Загородня, будинок 15, офіс 118/2

Відповідач - ОСОБА_1 ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 тел. НОМЕР_7 адреса АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош