Єдиний унікальний номер 235/1996/24
Провадження № 2/235/787/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря судового засіданні Леонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 26 вересня 1987 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок з надвірними будівлями 19.09.1988 було передано у власність чоловікові як переселенцю КСП імені Фрунзе Красноармійського району. Будинок побудований у 1966 році, зареєстрований в КП «БТІ» м. Красноармійська Донецької області за реєстровим № 1558 від 17.07.1995.

В період часу з 1988 року чоловік самочинно, без отримання відповідного дозволу, змінив загальну та житлову площу житлового будинку, самочинно побудував прилеглі будівлі та споруди.

У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки загальна та житлова площа житлового будинку змінені самочинно, прилеглі будівлі та споруди збудовані самочинно.

Наголошує, що під час проведення будівельних робіт її чоловіком були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. З початку будівництва ніяких заяв, претензій та скарг щодо споруд: А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, а1-1 тамбур, а2-1 веранда, а3-1 навіс, Пг-1 погріб з шийкою, б-1 тамбур, Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г-1 сарай, Ж-1 гараж, З-1 навіс, И-1 сарай, К-1 навіс, Л-1 баня, М-1 сарай, Н-1 гараж, О-1 сарай, П-1 вбиральня, Р-1 навіс, с-1 тамбур, С-1 майстерня, І - вимощення, №1 огорожа, №2 ворота, №3 огорожа, № ворота, не надходило, що свідчить про те, що чоловіком не були порушені права інших осіб будівництвом зазначеного об`єкту, а також можливість його надійної та безпечної експлуатації, що підтверджується висновком про технічний стан господарських будівель, прибудов, надбудов і споруд № 1617 від 23.12.2014.

На підставі наведеного просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а саме, А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, а1-1 тамбур, а2-1 веранда, а3-1 навіс, Пг-1 погріб з шийкою, б-1 тамбур, Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г-1 сарай, Ж-1 гараж, З-1 навіс, И-1 сарай, К-1 навіс, Л-1 баня, М-1 сарай, Н-1 гараж, О-1 сарай, П-1 вбиральня, Р-1 навіс, с-1 тамбур, С-1 майстерня, І - вимощення, №1 огорожа, №2 ворота, №3 огорожа, № ворота, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.2-7).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження; відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження (а.с.21).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2024 року закрито підготовче засідання у справі , справу призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.35).

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі (а.с.7).

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с.31).

Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 50 років помер ОСОБА_2 , місце смерті с. Звірове Красноармійського району Донецької області, Україна, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 28 липня 2014 року виконкомом Гродівської селищної ради Красноармійського району Донецької області (а.с.10).

Зі свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 26 вересня 1987 року Густинською сільською радою народних депутатів Борщівського району Тернопільської області, вбачається, що позивач є дружиною ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , площею 36 кв.м, що належав йому на підставі акту передачі жилого будинку у власність переселенця, складеного 19 вересня 1988 року КСП ім. Фрунзе Красноармійського району Донецької області, затвердженого головою райвиконкому Красноармійського району Донецької області (а.с.11).

Право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано в Красноармійському бюро технічної інвентаризації 17.07.1995 за ОСОБА_2 , записано в реєстровій книзі № 13 за реєстровим № 1558 (а.с.12).

Постановою приватного нотаріуса Красноармійського районного нотаріального округу Донецької області Власенко М.І. від 27 лютого 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 відмовлено, оскільки згідно з довідкою КП «БТІ» м. Красноармійська Донецької області № 795 від 24.12.2014 загальна та житлова площа жилого будинку змінені самочинно та прилеглі будівлі та побудови збудовані самочинно (а.с.18).

Під поняттям спадкування ч.1 ст.1216 ЦК України розуміє перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст.1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Положеннями ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абз.2 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За повідомленням приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Райххольд М.І. від 18.04.2024 № 137/01-16 12 грудня 2014 року заведено спадкову справу № 74/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від дружини спадкодавця ОСОБА_1 . В справі також є заяви про відмову від спадщини від дочки померлого ОСОБА_3 на користь дружини померлого ОСОБА_1 , та про відмову від спадщини від дочки померлого ОСОБА_4 на користь дружини померлого ОСОБА_1 . Інших спадкоємців, таких, що прийняли спадщину, немає (а.с.29-30).

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні права на спадщину за законом постановою нотаріуса їй відмовлено у зв`язку із самовільною зміною загальної та житлової площі жилого будинку та самочинній побудові прилеглих будівель та споруд, у зв`язку з чим підлягають захисту судом їх законні права шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами на підставі правовстановлюючого документа.

Разом з тим щодо самовільного будівництва суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно з п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Це майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Вимоги особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно, або заінтересованої особи, що не пов`язані з правом власності на ці будівлі, зокрема, про визнання права на матеріали, одержані при їх знесенні, підлягають розгляду судами на загальних підставах.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

За технічним паспортом на одноквартирний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 23.12.2014 за замовленням ОСОБА_1 , у домоволодінні самочинно збудовано тамбур, веранда а1, а2, тамбури б1, с1, гаражі Ж, Н1, сараї Н, М, О, баня Л-1, майстерня С-1, загальна площа будинку дорівнює 68,6 кв.м, житлова площа будинку - 41,5 кв.м (а.с.13-15).

Позивач не позбавлена права пройти процедуру технічного обстеження і прийняття в експлуатацію господарських будівель і споруд, яка передбачена Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 № 158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.08.2018 за № 976/32428.

За таких підстав суд доходить висновку, що як спадкодавець ОСОБА_2 , так і його спадкоємець ОСОБА_1 не набули права власності на об`єкти самочинного будівництва, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 328, 376, 392, 1216-1218, 1223, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (житловий будинок А-1, літня кухня Б-1, сараї В, Г, навіси З, К, Р-1, погріб Пг-1, убиральня П-1, вимощення І, огорожа № 1-4) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції за правилами ст.ст.354, 355 ЦПК України.

Суддя Г.В. Назаренко