ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/187/24 Справа № 175/3123/22 Головуючий у першій інстанції: Білоусова О. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Ніколиної А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 05.06.2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач при укладення договору до моменту його підписання передав у власність відповідачу на власні потреби строком до 05 липня 2020 року включно грошові кошти в розмірі 250000,00 грн., а відповідач прийняв від позивача у власність строком до 05 липня 2020 року включно грошові кошти в розмірі 250000,00 грн. Позивач зазначив, що передача грошових коштів відбулася в день підписання цього договору до моменту його підписання у місті Дніпрі шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі з поточного рахунку, відкритого на ім`я позивача у АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», на поточний рахунок відповідача, відкритий у АТ «Акціонерний банк «РадаБанк». Таку ж саму суму грошових коштів, зазначену в пункті 1 договору без нарахування процентів позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві в строк до 05 липня 2020 року включно. Відповідач не виконав свого зобов`язання перед позивачем та не повернув грошові кошти в розмірі 250000,00 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за договором позики від 05.06.2020 року в сумі 250000, 00 грн., інфляційні збитки в сумі 88365,48 грн. та 3 % річних в сумі 16839,26 грн.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 05.06.2020 року в сумі 250000,00 грн., інфляційні збитки в сумі 88365,48 грн. та 3 % (три проценти) річних в сумі 16839,26 грн., а також судовий збір в розмірі 3550 грн. і витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 05.06.2020 року між ОСОБА_3 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. за реєстровим №2056 (а.с. 5-6 т.1).

Згідно п. 1 вказаного вище договору, позивач при укладенні цього договору до моменту його підписання передав у власність відповідачу на власні потреби строком до 05 липня 2020 року включно грошові кошти в розмірі 250000,00 грн., а відповідач прийняв від позивача у власність строком до 05 липня 2020 року включно грошові кошти в розмірі 250000,00 грн. Передача грошових коштів позикодавцем відбулася в день підписання цього договору до моменту його підписання у місті Дніпрі шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі з поточного рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_3 у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», а ОСОБА_1 отримав з поточного рахунку позикодавця грошові кошти у розмірі 250000,00 грн., на свій поточний рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк». Таку ж саму суму грошових коштів, зазначену в пункті 1 договору без нарахування процентів відповідач зобов`язується повернути позивачу в строк до 05 липня 2020 року включно.

У пунктах 14 та 15 договору позики від 05.06.2020 року №2056 зазначено, що цей договір укладений за заявою про згоду дружини позикодавця - ОСОБА_4 та за заявою про згоду дружини позичальника - ОСОБА_5 .

Передача грошових коштів позичальнику підтверджується платіжним дорученням №1 від 05 червня 2020 року про перерахування від ОСОБА_3 на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ «АБ «РадаБанк» 250000,00 грн. (а.с. 7 т.1).

Позивач направив відповідачу 19.08.2022 року та 13.09.2022 року письмові вимоги від 19.08.2022 року та 12.09.2022 року року про повернення позики, за змістом яких позивач вимагав про негайне повернення суми позики в розмірі 250000,00 грн та штрафних санкцій (а.с. 8-11 т.1).

На час розгляду справи судом апеляційної інстанції сума боргу відповідачем не повернута.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

В постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм статей 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг певної грошової суми, так і дати її отримання.

У Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що договір позики укладений у належній письмовій формі, який також посвідчений нотаріально; факт отримання позики у розмірі 250000,00 грн. відповідачем не спростований; враховуючи, що останнім не надано доказів повернення боргу позикодавцю ОСОБА_3 , - колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимоги та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 05.06.2020 року в сумі 250000,00 грн., інфляційних збитків в сумі 88365,48 грн. та 3% річних в сумі 16839,26 грн., а всього 355204 (триста п`ятдесят п`ять тисяч двісті чотири) грн. 74 коп.

Розрахунок інфляційних збитків здійснюється за період з з 06.07.2020 по 31.08.2022 (згідно позовних вимог) за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

За період з липня 2020 року по серпень 2022 року індекс інфляції становить: IIc (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) = 1.35346191

Таким чином, інфляційне збільшення становить: 250000,00 грн x 1.35346191 - 250000,00 = 88365,48 грн.

Розрахунок суми 3% річних здійснюється за період з 06.07.2020 по 03.10.2022 (згідно позовних вимог)за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 06.07.2020 до 31.12.2020 250 000,00 x 3 % x 179 : 366 : 1001793 668,03 грн.
з 01.01.2021 до 03.10.2022 250 000,00 x 3 % x 641 : 365 : 1,23 грн.

Отже, загальна сума 3% річних за період з 06.07.2020 по 03.10.2022 (820 днів прострочення) становить 16839,27 грн.

Суд критично ставиться до посилань ОСОБА_1 на те, що він не отримував грошових коштів від позивача, з огляду на наступне.

Договір позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 05.06.2020 року посвідчений нотаріально. Факт підписання особисто позичальником договору позики не заперечується.

Згідно змісту вказаного вище договору, він укладався, у тому числі, за заявою про згоду дружини позичальника - ОСОБА_5 , справжність підпису на заяві про її згоду посвідчено 21.05.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. за реєстровим №1839. (пункт 15 договору позики).

Факт виконання позикодавцем зобов`язання підтверджується платіжним дорученням №1 від 05 червня 2020 року про перерахування ОСОБА_3 на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ «АБ «РадаБанк» 250000,00 грн. (а.с. 7 т.1), що також було погоджено у пункті 1 договору позики.

Відповідачем до апеляційної скарги долучено копію заяви ОСОБА_1 про відкриття поточного рахунку в АТ «АБ «РадаБанк», а також копію заяви про видачу готівки №28888 від 05.06.2020 щодо отримання в АТ «АБ «РадаБанк» 250000,00 грн (а.с. 141, 142 т.1).

Отже, факт виконання позикодавцем зобов`язання з надання позики підтверджується належними, достатніми та достовірними доказами, які відповідачем не спростовані.

Самі лише факти звернення до правоохоронних органів (а.с. 145-146 т.1) та до суду із самостійним позовом про визнання договору позики від 05.06.2020 року №2056 недійсним (а.с. 221-229 т.1) не спростовують викладених вище висновків суду про доведеність позовних вимог. Вироку, або рішення суду, які набрали законної сили, щодо визнання вини, або недійсності (нікчемності, неукладеності) договору позики, тощо, до матеріалів даної цивільної справи не надано.

У пункті 1 вказаного вище договору позики, зокрема, погоджено, що передача грошових коштів позикодавцем відбулася в день підписання цього договору до моменту його підписання у місті Дніпрі шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі з поточного рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_3 у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», а ОСОБА_1 отримав з поточного рахунку позикодавця грошові кошти у розмірі 250000,00 грн., на свій поточний рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк».

Отже умови договори позики підтверджують, що укладаючи цей договір сторони засвідчили факт передачі грошових коштів, який відбувся до моменту його підписання та нотаріального посвідчення.

Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 травня 2022 року у справі № 159/1519/21 (провадження № 61-2290св22).

В оцінці умов договору про передачу грошових коштів за договором позики до його підписання сторонами колегія також враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі №916/667/18 (провадження № 12-145гс19).

У пункті 7.36 постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що включення в договір положення про одержання однією стороною від іншої грошових коштів, у тому числі до підписання договору, є звичайною діловою практикою, зокрема при укладенні договорів фізичними особами, і така практика не суперечила закону в правовідносинах, щодо яких виник спір.

Відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

З урахуванням установлених обставин та наданих доказів про отримання позичальником суми позики, колегія дійшла висновку, що сторони договору на власний розсуд визначили його умови, у яких підтвердили факт передачі суми позики від позикодавця позичальнику, а тому є необґрунтованими доводи відповідача щодо безгрошовості договору позики, неотримання позичальником суми позики за договором від 05.06.2020 року №2056.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 22 грудня 2022 року у справі №757/19063/20-ц.

Разом з тим, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення апелянта про слухання справи судом першої інстанції заслуговують на увагу. Матеріали справи не містять належних доказів повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання місцевим судом 27.12.2022 року згідно положень статтей 128-130 ЦПК України, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового по суті позовних вимог.

На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, допустивши порушення норм процесуального права, що є обов"язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_1 має інвалідність 2 групи з дитинства, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 28.02.2011 ПФУ (а.с. 130 т.1).

За положеннями пункту 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору, ОСОБА_3 необхідно компенсувати за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 3552 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 05 коп., згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від 06.10.2022 року (а.с. 1 т.1).

Судовий збір за подання ОСОБА_1 апеляційної скарги в сумі 5328,08 грн. (3552,05 грн х 150%) компенсується за рахунок держави.

Частиною першою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу за складання позовної заяви в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4286 від 17.05.2019 (а.с. 15 т.1), копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 03.10.2022 (а.с. 14 т.1), копією договору про надання правової допомоги від 15.08.2022 (а.с. 16-17 т.1), копією акту №2 приймання-передачі послуг з надання правової допомоги від 15.08.2022 (а.с. 18 т.1), а також копією квитанції №0001 від 03.10.2022 на суму 5000,00 грн (а.с. 19 т.1).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 05.06.2020 року в сумі 250000,00 грн., інфляційні збитки в сумі 88365,48 грн. та 3% річних в сумі 16839,26 грн., а всього 355204 (триста п`ятдесят п`ять тисяч двісті чотири) грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсувати за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 3552 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 05 коп., згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від 06.10.2022 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова