Справа № 211/3791/24
Провадження № 2-о/211/103/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 червня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді - Н.О. Сарат

при секретарі - С.М. Зоріній

за участю представника заявника - ОСОБА_1

заінтересованої особи - ОСОБА_2

представників заінтересованої особи - Новак А.М. та Шемет І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

12.06.2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, про винесення обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 та встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав кривдника як: заборона наближатися на 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_3 ; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 ; заборона вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.Обмежувальний припис видати на строк шість місяців. Вивчити в судовому засідання повідомлення направленні з номерів 097-658-15- 91 та НОМЕР_1 на номер ОСОБА_3 НОМЕР_2 .

Заява обґрунтована тим, що У лютому 2020 року у ОСОБА_3 розпочались відносини з ОСОБА_4 . Ці відносини продовжувались до грудня 2022 року. На початку 2023 року ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_5 розірвати їх відносини. ОСОБА_5 відреагувала на таку пропозицію досить емоційно та почала погрожувати ОСОБА_3 .. заявивши що він тільки її і нікому більше не дістанеться. На протязі року, з початку 2023 року по 2024 рік, ОСОБА_6 неодноразово намагалась відновити відносини з ОСОБА_3 . Кожний раз отримуючи відмову, вона розпочинала сварку та починала погрожувати заявнику. Спочатку такі погрози носили словесний характер, пізніше. ОСОБА_5 попросила свого студента, особистість якого слідством поки що не встановлена, доставити ОСОБА_3 ритуальний (поховальний) вінок. Отримавши вінок, ОСОБА_3 вирішив подзвонити ОСОБА_5 щоб дізнатися, що вона мала на увазі, але його номер був заблокований. Пізніше, ОСОБА_5 самостійно подзвонила ОСОБА_3 та хотіла дізнатися, чому останній її ігнорує та намагається уникнути. На що отримала відповідь, що ОСОБА_3 її боїться та не хоче бачити після отриманого поховального вінка. ОСОБА_5 прийняла таку відповідь негативно і почала погрожувати ОСОБА_3 фізичною розправою та сказала, що в наступний раз він від неї отримає труну. 13 березня 2024 року, після удару терористичними військами рф ракетою по будинку на мікрорайоні Східний 1, ОСОБА_5 подзвонила ОСОБА_3 щоб дізнатися як він. В ході розмови по телефону, ОСОБА_5 наполягала зустрітися, пояснюючі це тим, що вона переживає за ОСОБА_3 . Заявник просив не приїжджати до нього, оскільки у нього не було бажання її бачити. В цей день. ОСОБА_5 приїхала за місцем проживання ОСОБА_3 . Побачивши його дружину з дитиною поряд (на даний момент ОСОБА_3 не розлучений з дружиною, хоча не проживає зі нею понад 3 роки), влаштувала сварку та почала наносити удари ОСОБА_3 руками. Також ОСОБА_5 сказала, що вона його вб`є, і в загалі, він ще пожалкує, що не знаю.06.04.2024 року невідомий чоловік напав на ОСОБА_3 біля його будинку та намагався його вбити. В ході самозахисту. ОСОБА_3 втратив око, про що свідчать відповідні медичні документи. За вказаним фактом, цього ж числа було відкрите кримінальне провадження, внесене в СРДР за № 0000462 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Відповідно до Витягу з Оди ного реєстру досудового розслідування первинна кваліфікація скоєного злочину - умисні середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину. Потерпілий не погоджується з такою кваліфікацією, оскільки за ознаками дій ОСОБА_2 та ОСОБА_7 вбачається намагання вбити ОСОБА_3 . Так. удари наносились в ділянки життєво важливих органів, а саме в район голови га потилиці. Якби ОСОБА_3 не відбився від ОСОБА_7 , не відбіг би в сторону, а сусіди не злякали б злочинця, то останній би закінчив свої злочинні наміри. В своїх показах, ОСОБА_7 підтверджує, що намагався наздогнати ОСОБА_3 , щоб закінчити злочин. Після скоєння злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 втратив зір на ліве око. зламаний ніс, розсічення на потилиці у правій верхній частині, часткова втрата слуху на ліве вухо, а під та над очами були гематоми. Враховуючи той факт, що станом на сьогодні підозра ОСОБА_7 , який частково визнає свою провину, та ОСОБА_5 яка повністю не визнає свою провину, не вручена, та запобіжний захід відносно них не обраний, є всі ризики того, що злочин буде завершений зі сторони ОСОБА_5 яка неодноразово погрожувала ОСОБА_3 вбити його. Після скоєння злочину. ОСОБА_5 продовжує переслідувати ОСОБА_3 . Так, 23.05.2024 року в 15:26 поступив дзвінок з номера НОМЕР_3 . ОСОБА_3 вказаний номер раніше був не відомий. Піднявши слухавку, він запитав хто дзвонить, але на протязі 1 1 секунд особа, яка дзвонила мовчала. Через декілька хвилин, дзвінок повторився. Особа як дзвонила ОСОБА_3 продовжувала мовчати на протязі 7 секунд. Пізніше цього ж дня в 16:26 надійшло CMC повідомлення ОСОБА_3 з номера 068- 628-63-84: «Я все равно люблю тебя и переживаю... В другом городе..с другой... Я все равно скучаю за гобой»

Вказаний номер належить ОСОБА_4 . Ще пізніше цього ж дня з 16:35 по 17:37 почали надходить CMC, з номера 097-658- 15-91. «я все равно люблю гебя и переживаю... в другом городе, с другой... я все равно скучаю за тобой люблю вопреки всего». Текст CMC повідомлень направлених з номерів НОМЕР_3 та НОМЕР_1 повністю співпадають. Отже слід розуміти, що номер телефону НОМЕР_3 теж належить ОСОБА_4 . Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків зокрема щодо заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання га протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видасться на строк від одного до шести місяців. Разом із тим. відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № № 754/11171/19 від 28 квітня 2020 року зазначається наступне. У п. З ч. 1 er. 1 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» с визначення поняття «домашнє насильство». До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону). Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждало)' особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи з урахуванням того, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Після скоєного злочину, дзвінків і CMC. ОСОБА_3 переживає за своє життя та здоров`я. Такі дії зі сторони Гладиш ГА. негативно впливають на психологічний стан ОСОБА_3 .. Оскільки сторони мали постійні відносини більше ніж два роки та мали плани на створення сім`ї, дії ОСОБА_5 можна віднести до сімейного насилля за залученням третіх осіб, а отже є всі законні підстави просити суд розглянути дану заяву.

Ухвалою суду від 13 червня 2024 року провадження у справі відкрито.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав заяву, пояснив по змісту вимог, просив задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечувала проти припису, та пояснила, що вона з ОСОБА_3 були у відносинах, то сварилися, то мирилися. Він писав їй смс у 2024 році, вони спілкувалися спокійно. Вона наймала людину, щоб слідкувати за ОСОБА_8 , так як той казав, що він розлучений, але вона хотіла перевірити. Вони обмінялися обручками. Вони не бачилися та весь час спілкувалися телефоном, переписувалися. Все було спокійно. Він хворів, вони не бачилися три місяці , казав, що не хоче її бачити, хоче побути сам. Вона відправила йому похоронний вінок, в знак того що його кидає. Після цього ОСОБА_9 писав, що сумує за нею. І вони почали знову спілкуватися, але вже не зустрічалися. Коли прилетіла ракета в сусідній він нього будинок, занепокоїлася за нього, злякалася, хотіла пересвідчитися, що все буде добре, поїхала до нього, але там була його дружина та дитина. Його дружина сказала, що вони проживають разом. ОСОБА_10 вдарила "дала ляпаса" ОСОБА_11 та пішла. Вона найняла людину, щоб слідкувати за ОСОБА_8 та перевірити, чи він живе з дружиною чи ні. З ОСОБА_12 познайомилася випадково, знайомі дали телефон, про його минуле не знала. ОСОБА_13 вона відправила у грудні 2023 року. ОЛХ доставка по місту. Останнє привітання з 8 березня 2024 року вона отримала від ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 писала та телефонувала ОСОБА_11 так як хотіла полути його голос.

В судовому засіданні адвокат Новак А.М. заперечував проти задоволення заяви, надав пояснення відповідно письмових заперечень.

В судовому засіданні адвокат Шемет І.О. надав письмові пояснення по змісту заперечень, вказав, що вимоги безпідставні.

Згідно наданих ОСОБА_2 та її захисниками, письмових заперечень, вказано, що у заяві про видачу обмежувального припису Заявник зазначає, що сторони мали постійні відносини більше ніж два роки та мали плани та створення сім`ї. Вказані обставини, на переконання Заявника, свідчать про наявність у її діях ознак «домашнього насильства». Однак, з такими твердженнями Заявника погодитися неможливо, оскільки відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждало! особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно із п.4 ч.2 ст.З Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Разом із Заявником вони не перебували у шлюбних стосунках, ніколи не проживали разом, не вели спільного господарства, не мали взаємних прав та обов`язків, про що останній сам зазначає у заяві про видачу обмежувального припису, а тому і підстав вважати, до вказаних правовідносин можливо застосувати положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» немає жодних правових підстав. Крім того, їй достеменно відомо, що Заявник по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі із громадянкою ОСОБА_15 , з якою останній проживає тривалий час за однією адресою, має спільних дітей, веде спільне господарство та має взаємні права та обов`язки. Отже, враховуючи наявність зареєстрованого шлюбу Заявника з іншою жінкою, відсутність кровного споріднення між Заявником та ОСОБА_10 , відсутність факту спільного проживання та ведення господарства, слід прийти до висновку про неможливість застосування до вказаних правовідносин положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та неможливість видачі обмежувального припису, оскільки Заявник та Заінтересована особа не є та не були членами однієї сім`ї. У заяві про видачу обмежувального припису Заявник зазначає, що з моменту припинення стосунків ОСОБА_10 почала йому погрожувати та переслідувати його з метою збереження стосунків між нами. Крім того, у заяві про видачу обмежувального припису. Заявник зазначає про факт його побиття невідомою йому раніше особою та про мою причетність до вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується, на його думку витягом з ЄРДР, моїми поясненнями та поясненнями ОСОБА_7 . З цього приводу слід зазначити, що протягом тривалого часу ОСОБА_10 дійсно намагалася зберегти стосунки із Заявником, оскільки протягом усього часу нашого спілкування, він періодично розривав наші стосунки, але потім завжди намагався їх відновити, просив вибачення та благав її про можливість повернутися до нього. Після припинення стосунків між ними, Заявник постійно надсилав ОСОБА_10 у месенжер текстові повідомлення про свої почуття, маючи на меті самостійно розпочати розмову, в результаті чого наші стосунки тривали достатньо довгий період часу, що підтверджується знімками з екрану мобільного телефону (Копії знімків додаються). 12.03.2024 р. ОСОБА_10 стало відомо про те, що поблизу будинку Заявника мало місце влучання ворожої ракети, в результаті чого вона зібрала всі необхідні речі для допомоги, в тому числі і медикаменти та направилася до будинку ОСОБА_16 . Прибувши до будинку ОСОБА_17 зустріла його разом із дружиною, яка їй повідомила, що відносини між ними не припинені і вони продовжують проживати разом. Не заважаючи на те, що повідомила дружина Заявника, ОСОБА_10 хотіла дізнатися чи відповідає це дійсності та розпочала пошук людини, яка б могла прослідкувати за ОСОБА_16 з метою дізнатися де саме він проживає, оскільки не мала часу займатися цим самостійно. Приблизно наприкінці березня 2024 р. хтось із її знайомих дав їй мобільний номер телефона хлопця на ім`я ОСОБА_18 , з яким вона зв`язалася та домовилася про допомогу. На початку квітня 2024 р. ОСОБА_18 отримав від неї доручення дізнатися де саме проживає Заявник та чи проживає він з дружиною, надавши останньому фото ОСОБА_16 та його адресу проживання. Через деякий час їй зателефонував ОСОБА_18 та повідомив про необхідність зустрітися і під час зустрічі повідомив, що побив ОСОБА_16 , не зважаючи на те, що вона не просила його це робити. Після вказаних слів вона почала відчувати обурення з приводу ситуації, що склалася та почала розпитувати ОСОБА_18 про те, навіщо він це зробив і не отримавши зрозумілої відповіді вона відмовилася оплачувати його послуги. При цьому зазначає, що ніякого відношення до побиття ОСОБА_16 вона не маю і ніколи та нікого не просила про це, а долучені останнім копії матеріалів з кримінального провадження не підтверджують її причетність до вказаних подій і тим більше її винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Крім того, долучені до заяви про видачу обмежувального припису копії СМС повідомлень не мають ознаки будь - яких погроз або натяків на застосування будь - якого із видів насильства відносно Заявника, що свідчить про безпідставність поданої заяви про видачу обмежувального припису.

Вислухавши учасників, дослідивши письмові докази, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не перебувають та не перебували у шлюбі, вони не є сім`єю, вони не проживають разом, доказів зворотнього заявником не надано. Згідно матеріалів справи вони вели спільну переписку та спілкувалися.

08.04.2024 року до ЄРДР внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ст. 122 ч. 1 КК України № 0000462, ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за письмовою заявою ОСОБА_3 про те, що невстановлений чоловік знаходячись біля 1-го під`їзду , буд. АДРЕСА_2 , наніс декілька ударів в область голови ОСОБА_14 спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Причетність саме ОСОБА_10 до кримінального провадження № 0000462 не встановлено, доказів зворотнього суду заявником не надано.

Згідно статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини мають батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі обмежувального припису.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судові витрати, відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України, відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст. 265, 350-1, 350-8 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.06.2024 року.

Суддя: Н. О. Сарат