Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

30.04.2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді Гуденко О.А., при секретарі Красноноженко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»", заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», боржник ОСОБА_1 про заміну сторони (стягувача) у виконавчих листах , видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

28.12.2023 року заявник звернувся до суду з заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчих листах, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі №490/10120/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Сторони у судове засідання не з`явилися, заявник просив суд розглядати заяву у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутністю сторін, оскільки відповідно до ч. 3 ст.442ЦПКУкраїни неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

29.03.2024 року до суду на виконання ухвали надійшли копії матеріалів виконавчих проваджень №65404284, №63712521 та інформаційні довідки по них.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

1.Щодо заміни сторони стягувача у виконавчих листах .

16.10.2014 року Центральний районний суд м.Миколаєва ухвалив рішення по справі №490/10120/14 про стягнення заборгованості за кредитним договором №999-00046498/1 від 12.07.2013 року з гр. ОСОБА_1 на користь АТ "Імексбанк"

10.09.2020 року Ухвалою №490/10120/14 Центральний районний суд м.Миколаєва замінив стягувача ПАТ "Імексбанк" на ТОВ "Фінансова компанія Фінрайт" у виконавчому листі №390/10120/14.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження №65404284 та № 63712512 з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника було завершено в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 13.10.2021 року та 28.12.2020 року відповідно. Постановами державного виконавця повернуто виконавчого документами стягувачу за п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче првадження".

31.03.2020 року між АТ "Імексбанк" та ТОВ Фінансова Компанія "Фінрайт" укладено договір №126 про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №999-00046498/1 віж 12.07.2013 року перейшло до ТОВ "Фінансова компанія Фінрайт"

06.12.2021 між ТОВ "Фінансова компанія Фінрайт" та ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" укладено договір факторингу №001/06/12 права вимоги перейшли до ТОВ "ФК"Еліт Фінанс".

Відповідно до ст.512, 514 ЦК України, кредитор у зобовязані може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а також до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно вимог ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно ч.5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Як викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №803/1273/16, виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, наприклад, у зв`язку з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа. Виходячи зі змісту наведеної норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні (відповідно до статей 512 і 520 ЦК України).

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 55 ЦПКУкраїни допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва. - Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14.

Якщо виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення - Постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України саме за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, який набув від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, зокрема й право бути стороною виконавчого провадження.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 803/1273/16 (провадження №11-771ас18) та висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме щодо замініи сторони стягувача у виконавчому листі, а не у виконавчому провадженні, яке наразі є завершеним.

2.Щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У Рішенні Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 за конституційним зверненням Акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції.

Відповідно до § 51-53 рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Іванов проти України» (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо Боржника відсутні. Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень,станом на день подання заяви оригінал виконавчого листа щодо боржника на примусовому виконанні не перебуває.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження №65404284 та № 63712512 з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника було завершено в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 13.10.2021 року та 28.12.2020 року відповідно. Постановами державного виконавця повернуто виконавчого документами стягувачу за п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче првадження".

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів`передбачено обов`язковість виконання судових рішень, невиконання рішень суду тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно дост. 18 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідност. 1 Закону України «Про виконавче провадження`виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Відповідно достатті 433 ЦПК Україниу разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Наявні в справі матеріали вказують на те, що оригінали виконавчих листів відсутні, оскільки від органів Державної виконавчої служби оригінали виконавчих листів до ТОВ ФК "Фінрайт"» не надходили.

В справі відсутні докази направленняЦентральним районним відділом державної виконавчої служби стягувачу виконавчих листів разом із постановами державного виконавця про завершення двох виконавчих проваджень на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність майна).

За вимогами Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

У розумінні положень Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року (в редакції чинній на час повернення виконавчих документів) належним доказом підтвердження надсилання стягувачу у виконавчому провадженні постанови про повернення виконавчого документа є квитанція про відправлення та повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Аналіз наявних в справі матеріалів вказує на те, що відсутні підстави вважати, що попередній кредитор як то ТОВ "ФК "Фінрайт" отримував виконавчі документи після завершення в жовтні 2021 року виконавчих проваджень та, відповідно, знав про завершення виконавчих проваджень. Оскільки, пред`явивши виконавчі документи до виконання у травні 2021 року та не отримавши ні оригіналів виконавчих документів після їх повернення, ні постанов про закінчення виконавчих проваджень і повернення виконавчих документів стягувачу (іншого не встановлено), обґрунтовано виходив з того, що виконавчі листи перебувають на виконанні. ТОВ « ФК "ЕлітФінанс» здійснило всі можливі дії, направлені на виконання рішення суду, зокрема, зверталося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача), надсилало запити з метою встановлення місцезнаходження виконавчих документів до попереднього кредитора (стягувач) та виконавчої служби тощо.

Закон не покладає на стягувача обов`язку контролювати виконання, стягувач лише має звернутися до уповноважених державою на виконання судових рішень органів та осіб в порядку та строки, встановлені законом, а не контролювати хід виконання судового рішення. Стягувач не зобов`язаний цікавитися виконанням судового рішення, тому відповідний факт не може бути покладений в основу рішення про відмову у видачі дублікату виконавчого листа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Стягувач, який пред`явив виконавчий документ до примусового виконання, з урахуванням засад здійснення виконавчого провадження, має законні очікування, що рішення суду буде виконане.

В даному випадку причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання є поважними, такі обумовлені неотриманням оригіналів виконавчих документів не з вини стягувача .

Примусове виконання судового рішення гарантує і завершує здійснення прав сторін у справі, а надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правові визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішення суду у справі №490/10120/14 ц ухвалено 16.10.2014 року та наразі залишається не виконаним, так як іншого не встановлено.

Враховуючи вимоги законодавства, та те, що рішення суду не виконано до цього часу, суд вважає, що заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

3.Щодо видачі дубліката виконавчого документа

На виконання рішення суду по справі №490/10120/14 від 16.10.2014 року Центральний районний суд м.Миколаєва видав Банку виконавчі листи.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження №65404284 з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника було завершено в Центральному відділі державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень,станом на день подання заяви оригінал виконавчого листа щодо боржника на примусовому виконанні не перебуває.

Вирішуючи питання про видачу дублікату виконавчого листа суд зазначає таке.

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 17.4 пункту 15 розділуХІПерехідних положень ЦПК України.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 15 розділуXIПерехідних положень ЦПК Україниу разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою «Дублікат».

Аналіз змісту підпункту 17.4 пункту 15 розділуХІПерехідних положень ЦПК Українисвідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду з заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд зауважує, що ЦПК Українине надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Мотиви й підстави втрати виконавчого листа не мають правового значення для застосування підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), «якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13 (провадження № 61-17590св20), від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21), від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20), від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21 (провадження № 61-7673св22), від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц (провадження № 61-12614св22), від 17 травня 2023 року у справі № 565/1888/19 (провадження № 61-1030св23) та від 13 червня 2023 року у справі № 1308/279/2012 (провадження № 61-4982св23).

На підставі вищевикладеного, оскільки суд прийшов до висновку про наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та матеріалами справи підтверджена втрата оригіналу виконавчого документу - суд дійшов висновку, що вимога обґрунтована та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.55, 442 ЦПК України, 258,259,260,353,354,433, п. 17.4 РозділуХІІІПерехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву - задовольнити частково.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (КОД ) у виконавчих листах №490/10120/14.

Видати стягувачу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (КОД ) дублікат виконавчого листа №490/10120/14

Поновити Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (КОД ) пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №490/10120/14 , виданого Центральним районним судом м. Миколаєва.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Гуденко