КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9086/2024
У Х В А Л А

2 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дяченко Марини Ігорівни на ухвалу судді Дарницького районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року (суддя Шаповалова К.В.) про повернення заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року заяву повернуто заявнику.

На вказану ухвалу судді 29 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко М.І. направила поштовим зв`язком апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, яка надійшла до суду 6 березня 2024 року.

11 березня 2024 року матеріали справи витребуванні із Дарницького районного суду міста Києва.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 19 березня 2024 року.

Разом з апеляційною скаргою представником заявника подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали судді, мотивоване тим, що апеляційна скарга була подана 14 грудня 2023 року, однак ухвалою судді Київського апеляційного суду від 1 лютого 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дяченко М.І. було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків: надання документу про сплату судового збору та копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи. 6 лютого 2024 року адвокатом Дяченко М.І. подано заяву про усунення недоліків, до якої було долучено квитанцію про сплату судового збору, але не було надано копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи, у зв`язку із чим ухвалою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2024 року апеляційну скаргу було повернуто.

Представник заявника стверджувала, що первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження, а повторне подання апеляційної скарги відбулось впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали про повернення первісної апеляційної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2024 року зазначені представником заявника причини пропуску строку на апеляційне оскарження

ухвали судді визнанні неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху із встановленням десятиденного строку для зазначення інших підстав для поновлення строку.

28 березня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Дяченко М.І., у якій вона просила визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити їх, посилаючись на те, що нею було подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду ще у грудні 2023 року, яка ухвалою судді Київського апеляційного суду від 1 лютого 2024 року була залишена без руху. 5 лютого 2024 року вона через систему «Електронний суд» подала заяву про усунення недоліків, до якої долучила квитанцію про сплату судового збору. Однак через технічні причини у системі «Електронний суд» до заяви не додалася копія апеляційної скарги для інших учасників справи.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 29 березня 2024 року продовжено представнику ОСОБА_1 - адвокату Дяченко М.І. строк для усунення недоліків апеляційної скарги до трьох днів з дня вручення копії ухвали, оскільки доказів у підтвердження доводів представника заявника про збій у роботі системи «Електронний суд» надано не було.

Копія ухвали 2 квітня 2024 року направлена адвокату Дяченко М.І. до електронного кабінету та отримано 2 квітня 2024 року о 16год. 40хв.

Однак, станом на 2 травня 2024 року доказів у підтвердження своїм доводам адвокатом Дяченко М.І. апеляційному суду не надано.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що:

«вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року);

«одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частин перша, друга статті 127 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу

суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц зазначено, що «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження».

Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі №640/11452/19 вказав, що «поважними причинами пропущення строку на подання апеляційної скарги можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами».

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі №200/3692/21 зробив висновок, що:

«невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку. Колегія суддів не вбачає перешкод для поширення такої правозастосовчої практики Верховного Суду й у випадку про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки норми процесуального закону, якими це питання регламентовано на стадії апеляційного чи касаційного оскарження судових рішень є близькими за змістом і однаково врегульовують це питання.

Строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку

після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами».

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 640/18290/19 зазначено, що сам факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, однак, при вирішенні питання про поважність наведених заявником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також характер процесуальної поведінки скаржника щодо виконання своїх обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що в ухвалі судді Київського апеляційного суду від 1 лютого 2024 року наведений чіткий перелік дій, які повинна була вчинити представник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко М.І. для усунення недоліків апеляційної скарги.

Направляючи 5 лютого 2024 року заяву про усунення недоліків, адвокат Дяченко М.І. зазначила, що направляє документ, що підтверджує сплату судового збору. Ні у заяві, ні у додатках до заяви від 5 лютого 2024 року адвокат Дяченко М.І. не зазначила, що також направляє копію апеляційної скарги для інших учасників справи, що спростовує її посилання на збій у системі «Електронний суд».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що поважних підстав для поновлення пропущеного процесуального строку представником заявника наведено не було.

Також колегія суддів враховує, що адвокат Дяченко М.І. є фахівцем у галузі права, а відтак обізнана з нормами процесуального права, які визначають форму та зміст апеляційної скарги, а повернення заяви судом першої інстанції не є перешкодою для повторного звернення до суду.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко М.І. подала апеляційну скаргу на ухвалу судді з пропуском визначеного законом строку, зазначені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали судді визнані неповажними, у встановлений строк представник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко М.І. не зазначила інші поважні підстави для поновлення строку, колегія суддів у відкритті апеляційного провадження відмовляє.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дяченко Марини Ігорівни на ухвалу судді Дарницького районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року про повернення заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне

управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук