РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року

м. Рівне

Справа № 571/1821/23

Провадження № 22-ц/4815/676/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Хилевича С.В., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2024 року (ухвалене у складі судді Верзун О.П., повний текст рішення суду виготовлено 07 березня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов обґрунтовувала тим, що рішенням суду від 20 квітня 2021 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у розмірі 1/5 частки (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час навчання. Також змінено розмір аліментів в розмірі 1/5 частини (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення повноліття.

Покликалася на зміну матеріального стану відповідача, а саме, останній отримує заробітну плату в Збройних Силах України та військову пенсію, має дохід від оренди приміщень, земельну ділянку, яку здає в оренду, інших утриманців немає.

На даний час син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом 4 курсу Київського національного університету технологій та дизайну, син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 є студентом 1 курсу Національного університету харчових технологій.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила суд:

- стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини (доходу) щомісячно, до закінчення навчання;

- змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням суду від 20.04.2021 року з 1/5 частини на 1/3 частину;

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини (доходу) щомісяця до закінчення навчання;

- стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 25900,90 гривень кошти витрачені за навчання та утримання синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

- стягнути з відповідача на свою користь другу половину вартості навчання сина ОСОБА_8 у розмірі 9000 гривень.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2024 року позов Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання повнолітніх дітей задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на час його навчання у Національному університеті харчових технологій, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 06 жовтня 2023 року і до закінчення навчання по 30 червня 2027 року, але не довше, аніж до досягнення ним 23 річного віку.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в сумі платежів за один місяць звернуто до негайного виконання.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, що після постановлення 20.04.2021 року судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/5 частини (доходу) змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився) і відповідач може надавати матеріальну допомогу на період навчання у збільшеному розмірі, а також виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час його навчання доведено належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом помилково визначено цю справу малозначною.

Пояснює, що судом не взято до уваги надані нею докази, зокрема щодо тяжкого матеріального стану, оплати вартості навчання дітей в загальному розмірі 46000 грн в рік.

Судом безпідставно відмовлено в збільшення розміру аліментів на сина ОСОБА_3 , не розраховано розмір 1/6 частини доходів відповідача на утримання сина ОСОБА_9 .

Місцевий суд не взяв до уваги докази наявності у власності відповідача земельних ділянок та не витребував довідки про доходи відповідача.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

16 травня 2024 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що розмір сплачуваних на утримання повнолітнього сина ОСОБА_8 аліментів становить більше 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є цілком достатнім для повнолітньої дитини.

На утримання повнолітнього сина ОСОБА_9 стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини його доходу, що складає близько 6 тисяч гривень та є достатньою допомогою для повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

27 травня 2024 року ОСОБА_1 подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, у якому не погоджується з доводами відповідача, вказує, що реальний його дохід становить 50 000 грн, а розмір аліментів, який стягнутий судом є недостатнім для оплати вартості навчання дітей.

Просить суд задовольнити подану нею апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками повнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повнолітні діти сторін продовжують навчання у вищих начальних закладах: ОСОБА_3 (станом на дату подання позову) є студентом 4 курсу Київського національного університету технологій та дизайну, ОСОБА_7 є студентом 1-го курсу Національного університету харчових технологій, а тому вони мають право на матеріальне забезпечення від батьків у зв`язку із продовженням навчання.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/5 частини (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років

Оскільки на сина ОСОБА_8 аліменти, у зв`язку з його навчанням вже стягнуто, фактично ОСОБА_1 ставить питання про збільшення їх розміру з 1/5 до 1/3 частини доходів відповідача.

Питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_9 , який продовжує навчання вирішується судом вперше.

Окрім того, позивачка просила суд стягнути додаткові витрати на утримання дітей, на підтвердження яких долучає квитанції про поповнення платіжних карт, оплату послуг мобільного зв`язку, квитанції про оплату за навчання (а.с. 30-34, 38-39, 72-79).

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (стаття 200 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, ОСОБА_1 у випадку звернення з позовом про збільшення розміру аліментів, що стягуються рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, зобов`язана довести покращення матеріального стану відповідача, у зв`язку з чим у нього з`явилася можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

ОСОБА_1 не надано суду жодних належних та допустимих доказів покращення матеріального стану платника аліментів, як і наявності інших, суттєвих обставини, що могли б бути підставою для збільшення розміру аліментів, які виникли після ухвалення рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року.

За вказаних обставин, місцевим судом правомірно відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 до завершення ним навчання з 1/5 до 1/3 частини доходів відповідача.

Стосовно часткового задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_7 , 30.09.2004 року, який продовжує навчання, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно довідки Національного університету харчових технологій, ОСОБА_7 навчається на денній формі навчання та є студентом 1-го курсу, початок навчання 25.09.2023 року, закінчення навчання 30 червня 2027 року (а.с.11).

За договором про надання освітньої послуги Національним університетом харчових технологій від 25.09.2023 року, ОСОБА_1 є замовником платної освітньої послуги для здобувача вищої освіти ОСОБА_7 , вартість освітньої послуги на 2023-2024 навчальний рік становить 27000 грн (а.с. 12)

Враховуючи, що річна вартість навчання складає 27000 грн (2250 грн вартість навчання з розрахунку на місяць), а розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи у 2024 році складає 3028 грн, мінімальна щомісячна сума витрат на навчання та проживання сина становитиме 5278 грн.

Визначений судом до стягнення розмір аліментів - 1/6 частина доходів відповідача, що складатиме близько 6000 грн на місяць відповідає вимогам розумності, справедливості та є необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання та рівності прав та обов`язків батьків.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей до задоволення не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на оплату навчання повнолітніх дітей. Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання, тобто спірні правовідносини, регулюються статтею 199 СК України.

Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у Постанові від 20 червня 2018 року у справі № 701/1299/16-ц (провадження № 61-32586св18).

Доводи апеляційної скарги стосовно помилкового розгляду судом першої інстанції справи як малозначної не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову у даній справі є вимоги щодо стягнення аліментів, додаткових витрат на повнолітніх синів, які продовжують навчання, а тому зазначена справа є малозначною на підставі вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

Пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

При цьому згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України справа не відноситься до тієї категорії справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою з огляду на свої властивості, незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2024 року залишити без задоволення, а рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.