Справа № 473/2309/23
УХВАЛА

іменем України

"21" червня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Багрін І.А., без участі учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про визнання дій, бездіяльності незаконними, визнання недійсним договору, стягнення коштів

ВСТАНОВИВ

у травні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», в якому з урахуванням поданих у наступному заяв про залишення без розгляду частини позовних вимог, зміну предмета позову, збільшення розміру позовних вимог, просила про: визнання незаконними дій відповідача щодо припинення газопостачання, нарахування заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по травень 2023 року; визнання незаконною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви позивачки про поновлення газопостачання; визнання недійсним договору сервісного (технічного) обслуговування, укладеного між сторонами 26 травня 2023 року; стягнення безпідставно отриманих відповідачем коштів у сумі 4 354 грн. 59 коп., стягнення коштів у порядку ст. 625 ЦПК України, компенсації моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка ОСОБА_1 була власником житлового будинку АДРЕСА_1 (27 червня 2023 року позивачка відчужила вказаний житловий будинок). Будинок був під`єднаний до газорозподільної системи, природний газ, що постачався до будинку, використовувався для приготувався їжі, опалення будинку. Послуги з розподілу природнього газу надавав АТ «Миколаївгаз». З липня 2019 року позивачка в зв`язку з похилим віком та станом здоров`я за вищевказаною адресою не проживає. 23 листопада 2020 року працівниками АТ «Миколаївгаз» було припинено газопостачання до вказаного будинку шляхом опломбування запірної арматури (крану) на газопроводі-вводі. Згідно акта, що залишили працівники відповідача за вищевказаною адресою, припинення газопостачання відбулося через виток газу. Також у вказаному акті зазначено, що виток газу усунуто. Проте газопостачання до будинку поновлено не було. Вказані дії відповідача позивачка вважала незаконними, оскільки виток газу у системі газопостачання її будинку був фактично відсутній (аварійної ситуації, яка б загрожувала життю, здоров`ю, майну громадян, не було; аварійно-диспетчерська служба газового господарства про виток газу не повідомлялася та для його ліквідації не виїжджала; суміжні споживачі, підключені до газорозподільної системи не повідомлялися), тому у відповідача були відсутні підстави для припинення газопостачання, відповідно до глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем. При цьому, відповідач не направляв позивачці повідомлення про встановлення факту витоку газу, необхідності проведення додаткових робіт для поновлення газопостачання.

В зв`язку з вказаним порушенням прав позивачки щодо безперебійного цілодобового доступу до газорозподільної системи остання 03 квітня 2023 року звернулася до відповідача з заявою про поновлення газопостачання, та повторно 13 квітня 2023 року. Проте вказані звернення не були розглянути в строки, передбачені діючим законодавством, газопостачання до будинку не було поновлено, тому вказану бездіяльність позивачка просила визнати незаконною.

При цьому, відповідач продовжував нараховувати плату за послуги з розподілу природного газу, визначивши заборгованість за вказану послугу в розмірі 3 154 грн. 59 коп. за період з січня 2020 року по травень 2023 року. Проте, з огляду на те, що припинення розподілу газопостачання до будинку позивачки відбулося незаконно за ініціативою АТ «Миколаївгаз», підстави для нарахування та стягнення вказаної заборгованості відсутні.

Водночас, з огляду на похилий вік та незадовільний стан здоров`я у позивачки виникла необхідність продати належний останній житловий будинок, у зв`язку з чим та відмовою відповідача відновити газопостачання позивачка була змушена укласти договір №62АN540-4951-23 сервісного (технічного) обслуговування побутового споживача, сплатити в порядку його виконання 1200 грн. 00 коп., а також заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 3 154 грн. 59 коп. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , на підставі ст. 233 ЦК України просила визнати вказаний договір недійсним, стягнути з відповідача сплачені нею кошти в загальній сумі 4 354 грн. 59 коп., відповідно до ст.1212 ЦК України.

Також на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з АТ «Миколаївгаз» 60 грн. 25 коп. та відповідну суму, що має бути визначена судом на час ухвалення судового рішення.

Крім того, позивачка вказувала, що незаконне відключення від газопостачання та нарахування за таких умов заборгованості за послуги з розподілу природного газу завдали їй нервові переживання, оскільки незаконні дії відповідача створювали їй перешкоди в розпорядженні своєю власністю, необхідно було докладати додаткові зусилля для поновлення порушеного права, що було дуже складно з огляду на її вік та стан здоров`я. Компенсацію завданої моральної шкоди позивачка оцінила в 50 000 грн. 00 коп.

07 червня 2024 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області ухвалив рішення (повний текст якого було складено 17 червня 2024 року), відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо припинення розподілу природного газу, нарахування заборгованості за послуги розподілу природного газу незаконними, визнано недійсним договір сервісного (технічного) обслуговування побутового споживача, стягнуто кошти в сумі 4 354 грн. 59 коп., компенсацію моральної шкоди в сумі 5000 грн. 00 коп. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

11 червня 2024 року представниця позивачки адвокат Чередніченко І.Б. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення стосовно позовних вимог, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення, проте не ухвалено рішення (щодо незаконної бездіяльності по розгляду поданих позивачкою заяв, стягнення коштів у порядку ч.2 ст. 625 ЦК України).

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як зазначалося вище, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 червня 2024 року вирішені всі заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, частина з яких була задоволена, в зв`язку з чим відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст.137,141,258-259,263-265,270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

у задоволенні заяви представниці позивача адвоката Чередніченко Ірини Борисівни про ухвалення додаткового рішення щодо позовних вимог, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.В.Лузан