Справа № 201/2823/24
Провадження № 2/201/1984/2024
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 квітня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя нажитого за час шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

07.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя нажитого за час шлюбу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Наумову О.С.

Ухвалою суду від 11.03.2024 позовну заяв залишено без руху і наданий позивачеві строк для усунення її недоліків.

Підставою залишення позову без руху були такі обставини.

Позивач просив визнати спільною сумісною власністю майно подружжя набуте за час шлюбу:

квартиру АДРЕСА_1 .

земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер: :01:092:0665, площею 0,044 га з цільовим призначенням для ведення колективного садівництва, яка знаходиться на території Садівничого товариства «Родник», Новоолександрівська сільська рада, Дніпровський район, Дніпропетровська область;

садовий дачний будинок, який розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 , кадастровий номер: :01:092:0665, площею 0,044, яка знаходиться на території Садівничого товариства «Родник», Новоолександрівська сільська рада, Дніпровський район, Дніпропетровська область.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності - дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості, яка визначається відповідним звітом (експертизою) про оцінку майна.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». В якості доказу вартості майна, суду можуть бути подані звіт про оцінку саме дійсної вартості нерухомого майна.

Підсудність визначена була позивачем за місцезнаходженням квартири АДРЕСА_1 .

Вартість спірного майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , позивачем визначена за договором купівлі-продажу від 08.07.2016р., яка складає 149697,00 грн.

Позивачем не було надано суду доказів на підтвердження визначеної вартості іншого нерухомого майна, а саме, земельної ділянки та дачного будинку, яке знаходиться на території Садівничого товариства «Родник», Новоолександрівська сільська рада, Дніпровський район, Дніпропетровська область.

Судом зазначено, що вартість майна має бути підтверджена відповідними документами, також і з метою визначення підсудності за правилами ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

При поданні позову позивач сплатив судовий збір у мінімальному розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач має надати доказ про сплату судового збору у справах майнового характеру в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Таким чином, позивачеві слід було визначити дійсну вартість спірного нерухомого майна, визначити ціну позову, доплатити судовий збір та подати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

02.04.2024 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява у якій він зазначив, що предметом його позову є визнання спільною сумісною власністю майна подружжя нажитого за час шлюбу, без вимог або виділення частки майна в натурі та без вимог щодо грошової компенсації за належну частку майна набутого за період шлюбу. Отже, позов не містить ціни позову, що свідчить про необґрунтованість постановленої Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвали від 11.03.2024 про залишення позовної заяви без руху та безпідставність висновків суду про необхідність визначення позивачеві вартості іншого нерухомого майна, а саме, земельної ділянки та дачного будинку, яке знаходиться на території Садівничого товариства «Родник», Новоолександрівська сільська рада, Дніпровський район, Дніпропетровська область.

З урахуванням норм ст.ст. 60, 61 СК України, які передбачають режим спільної сумісної власності подружжя, суд не має обґрунтованих підстав для залишення цивільного позову без руху.

Просив постановити ухвалу про відкриття провадження.

Суд, ознайомившись із заявою позивача, приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зазначено, що «майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці».

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України).

Висновки про те, що позовні вимоги про визнання права спільної сумісної власності, про поділ спільного майна подружжя є вимогами майнового характеру та мають сплачуватися судовим збором містяться у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 686/8610/17 (провадження № 61-11294св21), а також в ухвалах Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 509/3416/18 (провадження № 61-8483ск22), від 28.12.2022 у справі № 757/45036/15-ц (провадження № 61-12527ск22).

Отже, думка позивача про даний позов не є позовом майнового характеру, не має містити ціну позову та за вимоги про визнання права спільної сумісної власності не повинен сплачуватися судовий збір не ґрунтується на вимогах закону.

Відтак, недоліки позовної заяви не усунені.

Відповідно до ч. 3ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З урахуванням цих обставин суддя вважає, що позовну заяву необхідно повернути заявнику та вважати її неподаною.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя нажитого за час шлюбу, вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. У разі якщо ухвала не була вручена учаснику справи у день її складення, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення учаснику справи даної ухвали.

Суддя О.С. Наумова