Єдиний унікальний номер справи 183/4071/23
Провадження № 2/183/383/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши в письмовому, спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що він у період з 01 грудня 1992 року по 01 травня 2015 року працював на різних посадах в установах Міністерства оборони України, а саме в Гвардійській квартирно-експлуатаційній частині району, 01 травня 2015 року він звільнився з посади слюсаря 4 розряду КВП і А Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро за згодою сторін відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України. З 2017 року він є пенсіонером за віком, отримує довічне пенсійне забезпечення. Зазначив, що на підставі ордеру № 226 від 29 вересня 1995 року, виданого Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району, він та його дружина ОСОБА_2 проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , він і його дружина зареєстровані у вищезазначеному житловому приміщенні. 29 вересня 1995 року було укладено відповідний договір про користування житлом. Водночас, його дружина з 02 грудня 1992 року працювала на різних посадах Міністерства оборони України, а саме в Гвардійській квартирно-експлуатаційній частині району, на теперішній час, а саме з 2021 року, остання є пенсіонером, однак продовжує працювати на посаді бухгалтера Будинкоуправління № НОМЕР_1 Гвардійської КЕЧ району Міністерства оборони України.

Пояснив, що вищезазначеній квартирі з 25 січня 1996 року було надано статус службового. 01 січня 2003 року між ним та Гвардійською КЕЧ району було укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, за умовами якого передбачено його право на приватизацію цієї квартири.

22 лютого 2022 року з метою отримання житла в постійне користування він звернувся до Черкаської селищної ради із заявою про виключення квартири, яку він постійно займає разом із дружиною та в якій вони зареєстровані, із числа службових, однак отримав відповідь про необхідність звернення із такою заявою до балансоутримувача житлового будинку, а саме до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро та про результати звернення повідомити Черкаську селищну раду.

14 грудня 2022 року із відповідною заявою про виключення житла із переліку службового він звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, однак отримав відповідь про неможливість вирішення цього питання з посиланням на рішення заступника Міністерства оборони України № 2551/з/5 від 04 листопада 2022 року, відповідно до якого дозволено надання житла для постійного проживання шляхом виключення його із числа службових виключно членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли), або пропали безвісті. Разом з тим, до зазначеної відповіді не було надано документів, які б свідчили про неможливість вирішення порушеного ним питання, оскільки списки надання житла стосувались Івано-Франківського, Луцького, Одеського, Рівненського, Хмельницького, Коломийського, Вінницького та Делятинського військових гарнізонів.

Позивач вважає бездіяльність відповідача неправомірною, а тому зважаючи на те, що службовий статус вказаної квартири значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством прав, враховуючи наявність права на отримання постійного житла шляхом зняття статусу "службове" з вказаної квартири, а також стаж його роботи, який становить понад 22 роки, при цьому йому було надано лише службове приміщення, а не житло для постійного проживання, а тому він вважає, що має право на вирішення питання про виключення квартири, в якій він проживає, із числа службових. На думку позивача, рішення заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 №2551/з/5, не є нормативно-правовим актом, який регулює питання, пов`язані з предметом даного позову. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду із цим позовом, в якому він просить:

- зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро подати до Черкаської селищної ради клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла квартири житловою площею 31,19 м2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , і вирішити питання стосовно судових витрат.

Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 14 червня 2023 року відповідач Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління подало суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління за установчими документами є правонаступником КЕВ м. Дніпро. Відповідач, посилаючись на положення Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та "Про військовий обов`язок і військову службу", а також на положення Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, зазначає про те, що позивач ОСОБА_1 не надав доказів наявності в нього вислуги років, як військовослужбовця та який перевищує 20 років, а посилання на те, що він та його дружина наразі є пенсіонерами не свідчить про виключення з військової служби. Відповідно до поданих позивачем доказів його вислуга років, як військовослужбовця становить 2 роки під час проходження військової служби в лавах радянської армії в період з 06 травня 1975 року по 25 травня 1977 року, водночас періоди його роботи слюсарем Гвардійської КЕЧ району та КЕВ м. Дніпро, не включаються до вислуги років військовослужбовця, оскільки до військової служби не мають жодного відношення. Додав, що наказ заступника Міністерства оборони України № 2551/з/5 від 04 листопада 2022 року є обов`язковим для виконання Дніпровським квартирно-експлуатаційним управлінням, а тому відсутні законні підстави для звернення до Черкаської селищної ради з пакетом документів для виключення житла з числа службового (а.с. 34-37).

04 січня 2024 року від відповідача на адресу суду через підсистему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення, відповідно до змісту яких останній просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі також через те, що наразі майно військового містечка № НОМЕР_2 , в тому числі й житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому розташована квартира АДРЕСА_3 , було передано в комунальну власність Черкаської селищної ради за відповідним актом від 31 травня 2023 року, а тому вчинити дії щодо виключення квартири, в якій проживає позивач, із числа службових наразі неможливо (а.с. 87-91).

Відповіді на відзив на позовну заяву від позивача, а також пояснень від третьої особи на адресу суду не надходило.

Ухвалою судді від 05 квітня 2023 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі.Цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та заперечень (а.с. 31).

Ухвалою суду від 05 липня 2023 року заяву представника Дніпровського КЕУ про залучення третьої особи у цій справі було повернуто заявникові без розгляду (а.с. 63).

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року постановлено про залучення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями до участі в цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Зобов`язано позивача направити залученій третій особі копію позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду. Крім того, було установлено третій особі строк для подання суду письмових пояснень щодо позовної заяви (а.с. 69).

Сторони про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується відповідним паспортом громадянина України, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 9). ОСОБА_1 перебуває на пенсійному забезпеченні за віком, особовий рахунок № НОМЕР_3 , що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 від 12 квітня 2017 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 13).

Позивач ОСОБА_1 у період часу з 06 травня 1975 року по 25 травня 1977 року проходив військову службу в лавах радянської армії та в період часу з 01 грудня 1992 року по 01 травня 2015 року працював на посадах електромонтера та слюсаря Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_5 , заповненою 10 квітня 1975 року і наданою суду в засвідченій позивачем копії (а.с. 10-12).

29 вересня 1995 року Гвардійською КЕЧ району Міністерства оборони України ОСОБА_1 та членам його сім?ї: дружині ОСОБА_2 , дітям ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , видано ордер на право заняття житлового приміщення, житловою площею 31,19 м2, яке складається з 2 кімнат за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

29 вересня 1995 року між ОСОБА_1 та Гвардійською КЕЧ району було укладено договір користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_4 (а.с. 21).

Рішенням Виконавчого комітету Гвардійської селищної Ради народних депутатів Дніпропетровської області № 1 від 25 січня 1996 року "Про закріплення службової житлової площі в смт Гвардійське для обслуговуючого персоналу, військовослужбовців і робітників ЗСУ", службову квартиру АДРЕСА_4 , було закріплено за ОСОБА_1 (а.с. 22).

01 січня 2003 року між ОСОБА_1 та Будинкоуправлінням № 1 Гвардійської КЕЧ району було укладено типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду (а.с. 23-24).

Судом установлено та не заперечується відповідачем у справі, що позивач ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 проживають та зареєстровані з 15 грудня 1995 року в житловому приміщенні квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується відповідними відмітками про реєстрації в паспортах громадян України, виданих на ім?я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 9, 15).

23 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 на підставі ст. 125 ЖК України звернувся на адресу Черкаської селищної ради із заявою про виключення житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , із числа службових, з посиланням на те, що його загальний стаж роботи становить 22 роки 6 місяців, а тому він має право на отримання постійного ордеру на житло (а.с. 25).

Листом Черкаської селищної ради № 7/0/13-22 від 04 березня 2022 року "Про зміну статусу квартири", ОСОБА_1 повідомлено, що Виконавчий комітет Черкаської селищної ради погоджує зміну статусу квартири за поданням КЕВ м. Дніпро, попередньо погодженим з житловою комісією гарнізону та начальником Черкаського гарнізону. Копію заяви і доданих документів було передано за належністю до балансоутримувача житлового фонду КЕВ м. Дніпро з проханням проінформувати Черкаську селищну ради про результати розгляду (а.с. 26).

22 грудня 2022 року за вх. № 3148 позивач ОСОБА_1 звернувся до начальника КЕВ м. Дніпро із заявою, в якій просив вирішити питання про виключення квартири АДРЕСА_4 , що перебуває в його користуванні з числа службового (а.с. 27).

Листом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро № 525/73 від 05 січня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено про неможливість наразі вирішити порушене ним клопотання у зв`язку із рішенням заступника начальника Міністра оборони України № 2551/з/5 від 04 листопада 2022 року, відповідно до якого дозволено надання житла для постійного проживання шляхом виключення з числа службових членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті (а.с. 28).

Судом установлено, що Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління є правонаступником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, про що свідчить відповідна Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, надана суду у засвідченій представником відповідача копії (а.с. 40-41).

Наразі житловий будинок (на 68 квартир), розташований за адресою: АДРЕСА_2 , не перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, останній переданий у комунальну власність Черкаської селищної ради, про що свідчить відповідна довідка № 525/33 від 03 січня 2024 року, а також акт приймання-передачі основних засобів № 73 від 31 травня 2023 року, які надані суду в засвідченій представником відповідача копіях (а.с. 94, 95-102).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, згідно зі ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; 2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; 3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей; 4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України . Дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження. Дія цього Закону не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу у Збройних Силах України, крім положень, що стосуються грошового забезпечення та надання відпусток військовослужбовцям.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Статтею 125 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року, а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

У пункті 8 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, відповідно до п. 1 якою визначено, що Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).

Пунктом 1 розділу VІІ Інструкції визначено, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.

Відповідно до п.3 розділу VІІ Інструкції для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Згідно з п. 4 розділу VІІ Інструкції на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Пунктом 5 розділу VІІ Інструкції визначено, що для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

Згідно з п. 6 розділу VІІ Інструкції ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Відповідно до п. 7 розділу VІІ Інструкції затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Відповідно до п.10 розділу VІІ Інструкції військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Суд звертає увагу, що з аналізу наведених норм судом установлено, що для виключення квартири з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, мають бути виконані умові, а саме:

- військовослужбовець має мати вислугу на військовій службі 20 років і більше, це правило стосується, також осіб, звільнених з військової служби за станом здоров`я;

- особа має перебувати на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов;

- не приймати участь в приватизації;

- не мати у власності іншого нерухомого майна.

Як установлено з матеріалів справи позивач не є військовослужбовцем в розумінні Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", водночас положення Інструкції № 380 від 31 липня 2018 року та Порядку № 1081 від 03 серпня 2006 року розповсюджуються виключно на військовослужбовців, які мають вислугу військової служби 20 і понад років, доказів зворотного позивачем суду подано не було.

Водночас, суд критично відноситься до посилань відповідача на рішення заступника Міністра оборони України №2551/з/5 від 04 листопада 2022 року, як і не приймає його в якості законної підстави для неможливості направлення облікової справи позивача на розгляд Комісії контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України для виключення наданого житла з числа службового в постійне проживання зі зняттям з квартирного обліку, оскільки зазначене рішення за своєю суттю є листом (відповіддю на лист № 503/7632 від 25 жовтня 2022 року Начальника Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України), має рекомендаційний характер та за змістом цього листа лише пропонується подавати до квартирно-експлуатаційних відділів (частин районів) пропозиції щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення з числа службових членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті, як виняток у зв`язку із неможливістю надання іншого житла. Указаний лист не містить будь-яких заборон щодо розгляду пропозицій щодо надання житла військовослужбовцям та членам їх сімей для постійного проживання шляхом виключення з числа службових. Більш того, лист заступника Міністра оборони від 04 листопада 2022 року №2551/з/5 не суперечить рішенню Міністра оборони України від 26 вересня 2022 року №20241/з/3 щодо продовження встановленим порядком, відповідно до чинного законодавства, розгляд пропозицій із забезпечення військовослужбовців житлом для постійного проживання шляхом виключення його зі службового фонду Міністерства оборони України, яке є чинним та підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.

Лист заступника міністра не є наказом міністра, який обов`язковий до виконання.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, ураховуючи відсутність доказів наявності у позивача всіх умов для виключення квартири з числа службових, а також те, що позивачем не порушується питання щодо бездіяльності відповідача, яка полягає в ненаправленні облікової справи позивача на розгляд Комісії контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України для виключення наданого житла з числа службового в постійне проживання зі зняттям з квартирного обліку, - зобов`язання відповідача подати до органу місцевого самоврядування клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла без вирішення питання щодо правомірності прийняття рішення про відмову у виключенні житла з числа службового, у задоволенні позову належить відмовити з підстав передчасності заявлених позовних вимог за цією позовною заявою.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ;

- відповідач: Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, код ЄДРПОУ 08004581, місцезнаходження юридичної особи за адресою: 49005, м. Дніпро, вул. Феодосіївська, 13;

- третя особа: Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження не зазначається відповідно до наказу Генерального штабу Збройних сил України від 30 січня 2023 року та з урахуванням ст. 1142 КК України;

Рішення суду складено і підписано 19 червня 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна