рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/9382/24

Номер провадження 2/495/4539/2024

11 грудня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

судді - Боярського О.О., при секретарі - Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька в якому просить суд:

- визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с. Чистоводне Білгород - Дністровський район, Одеська область, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати Білгород - Дністровський Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород - Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса):виключити відомості про ОСОБА_3 , як батька з актового запису про народження, номер відповідного актового запису 17;

-Внести зміни до відповідного актового запису про народження за номером 17, про що 25 вересня 2009 року складено відповідний запис, зазначивши - в графі «батько» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с. Чистоводне Білгород - Дністровський район, Одеська область в графі «громадянство батька» - громадянин України;в графі «прізвище» змінити прізвище дитини « ОСОБА_5 » на прізвище « ОСОБА_6 », а в графі « по батькові» змінити « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Короткий зміст та обґрунтування позову

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначаж, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 перебували в зареєстрованому шлюбі.

09 квітня 2009 року шлюб між подружжям розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_2 , актовий запис №38.

В період перебування у шлюбі ОСОБА_1 мав інтимні стосунки з ОСОБА_10 , вони таємно зустрічалися. Такі відносини між ними були тривалими.

ОСОБА_1 вказує, що після розірвання шлюбу подружжям ОСОБА_5 , позивач з ОСОБА_11 почали проживати разом. На той час ОСОБА_12 чекала на народження дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_13 народилася дитина: ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 25 вересня 2009 року. Батьком народженого ОСОБА_14 в свідоцтві про народження зазначено « ОСОБА_3 ». 27 січня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_15 зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області видано свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_4 , відповідний актовий запис за номером 02.

Також позивач зазначає, що дитина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завжди називала позивача батьком і ставлення позивача до дитини було, як батька до сина. Але, попри все ОСОБА_1 вважав, що біологічним батьком ОСОБА_14 є ОСОБА_3 . Згодом, позивач став помічати, що дитина схожа з ним за зовнішніми ознаками тощо. Декілька разів ОСОБА_1 запитував у дружини щодо того, хто є біологічним батьком ОСОБА_14 , але чіткої відповіді не отримував, оскільки мати дитини достеменно не була впевнена щодо батьківства.

Спільно з дружиною ОСОБА_2 позивачем було прийнято рішення про проведення лабораторного дослідження щодо біологічного батьківства відносно дитини ОСОБА_4 . Так, відповідно до Висновку про біологічне батьківство №MGU1033 від 12 вересня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_4 .

Після того, як було проведено лабораторне дослідження і позивач дізнався, що він є біологічним батьком дитини ОСОБА_14 бажає офіційно оформити батьківство.

На підставі чого, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить визнати його батьківство щодо дитини та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2024 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підтоговче судове засідання.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що біологічним батьком дитини є саме позивач та просила суд визнати його батьком і внести відповідні зміни до актового запису.

Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.

Представник третьої особи не зявився, повідомлявся, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, відзив, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_9 перебували в зареєстрованому шлюбі.

09 квітня 2009 року шлюб між подружжям розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_2 , актовий запис №38.

В період перебування у шлюбі ОСОБА_1 мав інтимні стосунки з ОСОБА_10 , вони таємно зустрічалися. Такі відносини між ними були тривалими.

ОСОБА_1 вказує, що після розірвання шлюбу подружжям ОСОБА_5 , позивач з ОСОБА_11 почали проживати разом. На той час ОСОБА_12 чекала на народження дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_13 народилася дитина: ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 25 вересня 2009 року. Батьком народженого ОСОБА_14 в свідоцтві про народження зазначено « ОСОБА_3 ». 27 січня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_15 зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області видано свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_4 , відповідний актовий запис за номером 02.

Також позивач зазначає, що дитина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завжди називала позивача батьком і ставлення позивача до дитини було, як батька до сина. Але, попри все ОСОБА_1 вважав, що біологічним батьком ОСОБА_14 є ОСОБА_3 . Згодом, позивач став помічати, що дитина схожа з ним за зовнішніми ознаками тощо. Декілька разів ОСОБА_1 запитував у дружини щодо того, хто є біологічним батьком ОСОБА_14 , але чіткої відповіді не отримував, оскільки мати дитини достеменно не була впевнена щодо батьківства.

Таким чином, спір між сторонами виник у зв`язку з визнанням позивачем факту свого батьківства відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.

Спільно з дружиною ОСОБА_2 позивачем було прийнято рішення про проведення лабораторного дослідження щодо біологічного батьківства відносно дитини ОСОБА_4 . Так, відповідно до Висновку про біологічне батьківство №MGU1033 від 12 вересня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.2 ст.122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

27.01.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюбу та остання змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 27.01.2012 року, актовий запис №02.

Позивач у позовній заяві зазначив, що неповнолітній ОСОБА_14 завжди називав позивача батьком і ставлення позивача до дитини було, як батька до рідного сина, але, попри все позивач ОСОБА_1 вважав, що біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_14 є відповідач ОСОБА_3 . Проте згодом, позивач став помічати, що дитина схожа з ним за зовнішніми ознаками, в звязку з чим, позивач декілька разів запитував у дружини ОСОБА_12 щодо того, хто є біологічним батьком ОСОБА_14 , але чіткої відповіді не отримував, оскільки мати дитини достеменно не була впевнена щодо батьківства. В звязку з чим, позивач спільно з дружиною прийняли рішення про проведення лабораторного дослідження щодо біологічного батьківства відносно дитини.

Згідно висновку про біологічне батьківство №MGU1033 від 12.09.2024 року ймовірність батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 становить 99,%.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

У відповідності до ч.1 ст.128 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Статтею 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Згідно п.6, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»(надалі Постанова), особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п.6 Постанови).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду.

У відповідності до вимог ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Отже, підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України». Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%.

Верховний суд у постановах від 23.10.2019, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

Отже, суд вважає повністю доведеним той факт, що ОСОБА_1 є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За таких обставин, вимога про визнання батьківства підлягає задоволенню.

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін.

Висновок суду

З урахуванням викладених обставин, а саме, що запис відповідача ОСОБА_3 батьком дитини ОСОБА_4 був здійснений з підстав того, що дитина народжена у шлюбі; прийнявши до уваги, що способом спростування презумпції шлюбного батьківства є оспорювання батьківства за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство, з урахуванням визнання позивачем ОСОБА_1 себе біологічним батьком дитини, зачатої у шлюбі з іншим чоловіком; що факт походження неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо кровного споріднення з позивачем ОСОБА_1 підтверджений результатом аналізу ДНК на батьківство, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька обґрунтований, тому підлягає задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 211, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язати Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №17 від 25.09.2009 року, складений виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, виключити відомості про громадянина України « ОСОБА_3 » як батька дитини; зазначити батьком дитини « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 », прізвище дитини змінити з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по-батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », ім`я, дату і місце народження дитини залишити без змін.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Боярський О.О.