Справа № 368/867/24
Рішення

Іменем України

"20" грудня 2024 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про визнання права власності в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

03.06.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про визнання права власності в порядку спадкування, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Вищевказані позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обгрунтовувала в мотивувальній частині її позовної заяви наступними обставинами та нормами права:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що Виконавчим комітетом Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району Київської області було внесено актовий запис про смерть № 06 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 14.07.2009 року.

Після смерті ОСОБА_3 Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу за № 48654833, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 22484457 від 19.12.2009 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

До цього часу вказане майно ніким успадковане не було.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст.1216 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

08.08.2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Бендюгівської сільської ради за №35, згідно з яким житловий будинок і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належало їй на день смерті і на що за законом мала право, ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_4 (далі Позивач), яка є її онукою.

Крім Позивача, із спадкоємців також залишилась дочка ОСОБА_3 . ОСОБА_5 .

Враховуючи, що ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, в тому числі і житловий будинок заповіла Позивачу, Позивач може успадкувати майно ОСОБА_3 як єдиний спадкоємець за заповітом.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину своєї баби ОСОБА_3 31.05.2024 року Позивач звернулася до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

У листі від 31.05.2024 року №251/02-14 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомила Позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю у Позивача документів, які підтверджували б право власності спадкодавця на житловий будинок.

Отже, оскільки Позивач не має правовстановлюючих документів ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , то вона не може в нотаріальному порядку успадкувати його після своєї баби ОСОБА_3 .

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання її права.

Відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц).

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, у випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Пунктом 9 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Підставою для визнання за Позивачем права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій ОСОБА_3 , є наявний у Позивача технічний паспорт на цей житловий, виготовлений станом на 20.03.2024 року.

Отже, оскільки нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3 та відсутні будь-які інші способи для реалізації її спадкових прав, то наявні усі підстави для визнання за Позивачем права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за рішенням суду.

Враховуючи вищевказане та керуючись 392 Цивільного кодексу України, ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, позивачка просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

03.06.2024 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/867/24, провадження № 2/368/577/24.

10.07.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 15 год. 00 хв. 10.09.2024 року.

10.09.2023 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 02.10.2024 року в зв`язку з витребуванням доказів.

02.10.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 13.11.2024 року в зв`язку з неявкоюсторін.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 13.11.2024 року, - позивачка ОСОБА_1 , - не з`явилася, хоча повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 13.11.2024 року, відповідачка ОСОБА_2 , - не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

13.11.2023 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання (без участі сторін по справі), по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 20.12.2024 року.

В судове засідання, яке відбулося 20.12.2024 року, - позивачка ОСОБА_1 , - не з`явилася, хоча повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 13.11.2024 року, відповідачка ОСОБА_2 , - не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява відповідачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позов визнає та просить його задовольнити, процесуальні наслідки визнання позову зрозумілі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, (з постановленням в нарадчій кімнаті), обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред явлені одночасно щодо декількох об 'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно, враховуючи ту обставину, що предметом спору є нерухоме майно (домоволодіння), яке розміщене на території Обухівського (бувша назва Кагарлицького) району, а саме, - на території бувшого Кагарлицького району Київської області, та враховуючи положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключна підсудність, - підсудність за місцем розташування нерухомого майна.

Сторони по справі:

- позивачкою по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка село Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 22 жовтня 2010 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстована за адресою: АДРЕСА_1 ), онука померлого спадкодавця та дочка відповідачки.

- відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка село Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 11березня 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС Уккраїни в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до ни норм матеріального та процесуального права:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_3 , про що Виконавчим комітетом Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району Київської області було внесено актовий запис про смерть № 06 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 14.07.2009 року.

Після смерті ОСОБА_3 Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу за № 48654833, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 22484457 від 19.12.2009 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

До цього часу вищевказане майно ніким успадковане не було.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померлий спадкодавець по справі, - ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Бендюгівської сільської ради за №35, згідно з яким житловий будинок і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належало їй на день смерті і на що за законом мала право, ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_4 (далі Позивач), яка є онукою спадкодавця.

Крім Позивача, із спадкоємців також залишилась дочка ОСОБА_3 , - ОСОБА_5 , - відповідачка по справі.

Враховуючи, що ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, в тому числі і житловий будинок заповіла Позивачу, Позивач може успадкувати майно ОСОБА_3 , - як єдиний спадкоємець за заповітом.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1297 ЦК України право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину своєї баби ОСОБА_3

31.05.2024 року Позивач звернулася до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

У листі від 31.05.2024 року №251/02-14 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомила Позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю у Позивача документів, які підтверджували б право власності спадкодавця на житловий будинок.

Отже, оскільки Позивач не має правовстановлюючих документів ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , - то позивач не може в нотаріальному порядку успадкувати його після своєї баби ОСОБА_3 .

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, - шляху для визнання її права.

Відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц).

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, у випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Пунктом 9 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, - є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Підставою для визнання за Позивачем права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій ОСОБА_3 , - є наявний у Позивача технічний паспорт на цей житловий, виготовлений станом на 20.03.2024 року.

Отже, оскільки нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3 та відсутні будь-які інші способи для реалізації її спадкових прав, то наявні усі підстави для визнання за Позивачем права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та є підстави захисту прав позивача шляхом винесення свудового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом Захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно п. 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1261-1262, 1266 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259263 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою село Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 22 жовтня 2010 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстована за адресою: АДРЕСА_1 ), в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки село Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, громадянки України), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Кагарлик Київської області, Україна, (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 14 липня 2009 року виконкомом Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис про смерть 06, вчинений 14.07.2009 року), право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , (технічний паспорт від 20.03.2024 року, реєстровий номер ТІО1:7248 5183 8438 7600, ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3065103.4988449.30340402.28.0000.09).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.