ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3402/24 Справа № 180/1407/23 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О.С. Суддя у 2-й інстанції - Лопатіна М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Лопатіної М.Ю.,

суддів: - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Описова частина.

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У серпні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі: АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог банк зазначав, що до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі: ПАТ КБ «ПриватБанк»), найменування якого було змінено на АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 звернувся з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 16 лютого 2011 року, в якій підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну карту з кредитним лімітом, при цьому зобов`язався повернути витрачену частину кредиту та сплатити відсотки за користування ним. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 узяті на себе зобов`язання за договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним належним чином не виконував, в нього утворилась заборгованість, яка станом на 24 липня 2023 року становить 59427,53 грн та складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 48613,87 грн та заборгованості за відсотками в сумі 10814,66 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 16 лютого 2011 року в загальній сумі 59427,53 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 16 лютого 2011 року в сумі 59427,53 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 48613,87 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 10813,66 грн.

Розподілено судові витрат та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь банку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Гринь І.В., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову банку.

Доводи скарги зводяться до того, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами існують договірні кредитні правовідносини, оскільки відповідач не звертався до банку із заявою про видачу кредиту, а підписана відповідачем Анкета-заява від 16 лютого 2011 року містить дані про бажання оформити зарплатну картку. Крім того, місцевий суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, а наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, отже не є доказом існування боргу. Стягуючи проценти, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що їх сплата та розмір не були погоджені сторонами.

Доводи і заперечення інших учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Представник відповідача адвокат Гринь І.В. в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову банку у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Мотивувальна частина.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи.

Встановлено, що 16 лютого 2011 року шляхом підписання ОСОБА_1 Анкети-заяви в ПАТ КБ «ПриватБанк», найменування якого змінено на АТ КБ «ПриватБанк», між сторонами укладено кредитний договір б/н.

Із зазначеної Анкети- заяви вбачається, що позичальник погодився з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну карту з кредитним лімітом.

Крім того, 13 листопада 2020 року відповідач підписав Анкети-заяви клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з яких вбачається, що він просив відкрити поточний рахунок/картку у гривні, а також уклав з банком угоду про використання простого електронного підпису (а.с.15-16)

Також 13 листопада 2020 року ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому викладена інформація щодо кредитодавця - АТ КБ «ПриватБанк», основні умови кредитування: тип кредиту, ліміт кредиту, строк договору та кредитування, пільговий період, мета отримання кредиту, щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше (а.с.17-18)

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови,які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626,628 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 16 лютого 2011 року з відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При підписанні Анкети-заяви позичальник погодився з тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну карту з кредитним лімітом, при цьому зобов`язався повернути витрачену частину кредиту та сплатити відсотки за користування ним. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 узяті на себе зобов`язання за договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним належним чином не виконував, в нього утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути.

На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, надано: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16 лютого 2011 року (підписану відповідачем), Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 13 листопада 2020 року (підписані відповідачем), Паспорт споживчого кредиту (підписаний відповідачем), Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості (з якого вбачається періодичне погашення заборгованості), виписку за договором за період із 04 грудня 2009 року по 26 липня 2023 року, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу ОСОБА_1 кредитних карток у період з 04 грудня 2009 року по 13 листопада 2020 року, копія паспорта позичальника.

Відповідач не заперечував факт підписання зазначених Анкет-заяв та Паспорту споживчого кредиту, а також факт користування кредитними коштами, отримання кредитних карток. З апеляційної скарги вбачається, що позичальник заперечує факт укладення з позивачем договору кредиту, а також вважає недоведеним розрахунок заборгованості, наданий позивачем.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», оскільки позивачем доведено існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтверджено факт отримання позичальником кредитних коштів.

Посилання скаржника на недоведеність отримання ним кредитних коштів спростовується наданими позивачем доказами та наведеними вище обставинами, які суд першої інстанції належним чином дослідив та оцінив.

Крім того, відповідачем не спростовано фактичне користування ним кредитними коштами, що слідує з виписки за договором, яка міститься в матеріалах справи (а. с. 54-60) та є належним доказом щодо заборгованості відповідача, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року N 75 та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі N 200/5647/18-ц (провадження N 61-9618св19).

Доводи апеляційної скарги про те, що між банком та ОСОБА_1 не була погоджена процента ставка за користування кредитним коштами є також безпідставними, оскільки 13 листопада 2020 року відповідачем був підписаний Паспорт споживчого кредиту, в якому були передбачені суттєві умови кредитування, зокрема процента ставка ( 42% річних, 40,8 % річних та 36 % річних), при цьому відсотки, які банк просив стягнути з відповідача були нараховані з 01 серпня 2022 року, тобто після підписання цих умов договору.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків місцевого суду, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалене у справі рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, то розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, не проводиться.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді: