Справа № 953/5382/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Юрлагіної Т.В., за участю секретаря Бірукової Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), подану її представником адвокатом Мотальовою Кравець Валерією Юріївною (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: 61002, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 57, оф. 10) про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана заява, в якій заявник просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису № 17342 від 09 липня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем.

На обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу керувався нормою права, яка на час вчинення цієї нотаріальної дії була незаконною та не чинною, тобто, нотаріус не мав права за Законом вчиняти виконавчий напис за кредитними правовідносинами. На підставі незаконного виконавчого напису нотаріусу приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області було відкрите виконавче провадження №66817001 на підставі документу, який не є виконавчим. Під час примусового виконання на підставі спірного виконавчого документу було накладено арешт на кошти позивача в банківській установі, а тому позивач вважає за необхідним поставити питання перед судом про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса. У зв`язку з тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за заявою АТ «Альфа-Банк» вчинений виконавчий напис № 66817001 від 09.07.2021 в порушення норм законодавства України, діючого, як на час вчинення нотаріальної дії, так і до теперішнього часу (норма, яка дозволяла нотаріусам вчиняти виконавчий напис за кредитними правовідносинами, незаконна та не чинна), дозволяє позивачу вважати, що підстави для застосування зустрічного забезпечення в даному випадку відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими ЦПК України для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Положеннями ст. 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

За загальним правилом відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що за загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, нормами ЦПК України у справах за позовами про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передбачена альтернативна підсудність, тобто позивач має право за своїм вибором звернутися з позовом до стягувача за його місцезнаходженням або за місцем виконання.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено місце виконання рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

У пункті 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

Поняття «місце виконання» включає в себе місце проживання, перебування, роботи, місцезнаходження майна боржника.

Однак, з долученої до матеріалів справи копії виконавчого напису не вбачається відомостей щодо місця його виконання.

Крім того, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заявник у заяві про забезпечення позову належним чином не обґрунтувала необхідності забезпечення позову, а саме: не підтвердила доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд звертає увагу, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Мотальовою Кравець В.Ю. про забезпечення позову до подачі позовної заяви, підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 258-260 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), подану її представником адвокатом Мотальовою Кравець Валерією Юріївною (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: 61002, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 57, оф. 10) про забезпечення позову до подачі позовної заяви - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Юрлагіна