Провадження № 2/761/3048/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно перерахованих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 6 545,45 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму збитків: процентна ставка: 3% річних, сума нарахованих процентів: 15.00 грн., пеня за прострочення платежу - 261.54 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.07.2023 року, ОСОБА_1 , був здійснений помилковий платіж на картку НОМЕР_1 клієнту Монобанку АТ «Універсал Банк» - Жураківській Дарині Володимирівні грошові кошти на загальну суму 6 545,45 грн. Відповідач ігнорує неодноразові вимоги Позивача щодо повернення коштів, згоди щодо повернення коштів не досягнуто, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О.

18 серпня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів від представника позивача, відповідно до якого просять долучити попередній розрахунок суми витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи разом із додатками.

22 серпня 2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відзив від відповідача не надходив.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 12.07.2023 року, ОСОБА_1 , був здійснений помилковий платіж на картку НОМЕР_1 клієнту Монобанку АТ «Універсал Банк» - ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 6 545,45 грн. Кошти були передані грошовим переказом через Акціонерній товариство «ПУМБ», квитанція за № 24 від 12 липня 2023 року.13.07.2023 року було направлено звернення на електронну адресу Монобанку АТ «Універсал Банк» - (підтвердження надається).

Відповідачу була направлена вимога про повернення безпідставно перерахованих грошових коштів. Проте, Відповідачем дана вимога повністю проігнорована.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним судом у Постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 904/312/18, аналіз приписів частини 2 статті 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що відповідальність боржника за порушення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування кредитором на суму грошового боргу індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми настає у разі невиконання або несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання перед кредитором.

Враховуючи, що відповідачем не було виконано грошове зобов`язання перед позивачем, позивач вбачає наявні підстави для нарахування на суму основного боргу та стягнення із відповідача 3 % річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що грошові кошти в сумі 6 545,45 грн., згідно платіжного доручення від 12.07.2023 року були перераховані на рахунок, який належить безпосередньо відповідачу, враховуючи що отримувач платежу не вказаний.

Позивач не звертався до суду із клопотанням про витребування інформації про власника рахунку на який був здійснений переказ. В той же час, варто зауважити, що перерахунок грошових коштів на рахунок, який обслуговує відповідач не є беззаперечним доказом перерахування коштів саме відповідачу.

Крім того, позивач не надав суду доказів, що даний переказ дійсно був помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах законодавства, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст 11, 1212 ЦК України; ст.ст, 12, 13, 76-81, 141, 259, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно перерахованих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя