Провадження № 2/750/485/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі судді Супруна О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 750/18605/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС в особі територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ № 7441 регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області (філія ГСЦ МВС) про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

22.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Головного сервісного центру МВС в особі територіального сервісного центру МВС № 7441 регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Чернігівській області (філія ГСЦ МВС), в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на автомобіль марки ГАЗ-21, 1965 року випуску, двигун № НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.08.2008 на підставі біржової угоди

№ 116862 ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 транспортний засіб моделі ГАЗ-21, 1965 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , транзитний номерний знак НОМЕР_4 . Відповідно до пункту 5 Біржової угоди вищезазначений транспортний засіб повинен бути зареєстрований покупцем у відповідних органах згідно діючого законодавства, витрати на реєстрацію та перереєстрацію транспортного засобу покладаються на покупця. Позивач стверджує, що на момент придбання вищевказаний транспортний засіб за своїм технічним станом не міг бути зареєстрований компетентними органами, а тому протягом тривалого часу ним проводилися відновлювальні роботи. У зв`язку з приведенням автомобіля до належного технічного стану, в серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального сервісного центру МВС № 7441 із заявою щодо перереєстрації автомобіля ГАЗ-21. Проте, відповіддю на заяву від 06.10.2023 Територіальним сервісним центром МВС № 7441, підпорядкованим Головному сервісному центру МВС України, відмовлено ОСОБА_1 у проведенні реєстрації транспортного засобу, посилаючись на пункт 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998. У зв`язку із викладеним, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 26.12.2023 дану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 24.01.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами та визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 06.02.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 , виправлено описку в ухвалі судді від 24.01.2024, зазначивши в тексті ухвали найменування відповідача «Головний сервісний центр МВС в особі територіального сервісного центру МВС № 7441 регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області (філія ГСЦ МВС)» замість помилкового - «Територіальний сервісний центр № 7441 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області».

19.02.2024 представником відповідача засобами електронного поштового зв`язку суду подано відзив, в якому позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Зазначає, що статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В той же час, відповідно до приписів пункту 2 розділу 1 Положення про Головний сервісний центр МВС, затвердженого Наказом МВС України від 29.12.2015 № 1646, у своїй діяльності ГСЦ МВС керується Конституцією України, законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України та цими Положеннями. Представник відповідача вказує, що наразі законодавством встановлено, що біржова угода може свідчити про правомірність придбання транспортного засобу лише у разі, якщо вона укладена на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках, територіальний орган МВС не має законодавчо встановлено права відійти від вказаних приписів чинного законодавства та здійснити державну реєстрацію права власності на підставі біржової угоди на незареєстрованому в уповноваженому органі МВС бланку. Окрім цього, зазначає, що з моменту фактичного придбання вказаного транспортного засобу та до моменту звернення із заявою про його перереєстрацію пройшло понад 15 років, позивачем не надано поважних причин, які б заважали йому вчинити ці дії раніше, а тому саме бездіяльність ОСОБА_1 стала підставою для звернення до суду з даним позовом. Також, з огляду на те, що у позові йдеться про відмову у державній реєстрації транспортного засобу, то між позивачем і відповідачем не існує будь-яких цивільно-правових відносин, тобто відповідач не є особою, яка не визнає, порушує або оспорює право позивача на вказаний транспортний засіб.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.08.2008 на підставі біржової угоди серії АЛ № 116862 позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 за десять гривень транспортний засіб моделі ГАЗ-21, 1965 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , транзитний номерний знак НОМЕР_4 . Відповідно до пункту 2 вищевказаної біржової угоди зазначений транспортний засіб належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 18.09.1992 (а.с. 28).

Із відмітки у технічному паспорті автомобіля убачається, що 04.10.2008 внаслідок укладення біржової угоди знято з обліку транспортний засіб ГАЗ-21, 1965 року випуску (а.с. 29-30).

Відповідно до пункту 5 Біржової угоди вищезазначений транспортний засіб повинен бути зареєстрований покупцем у відповідних органах згідно діючого законодавства, витрати на реєстрацію та перереєстрацію транспортного засобу покладаються на покупця.

Проте, позивач стверджує, що на момент придбання цей транспортний засіб за своїм технічним станом не міг бути зареєстрований компетентними органами, а тому протягом тривалого часу ним проводилися відновлювальні роботи.

Згідно звіту № 0018/012/023 про оцінку КТЗ від 18.12.2023 ринкова вартість КТЗ ГАЗ-21, 1965 року випуску, VIN НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , на дату оцінки становить 23 323,00 грн (а.с. 15-27).

У зв`язку з приведенням автомобіля до належного технічного стану, в серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального сервісного центру МВС № 7441 із заявою щодо перереєстрації автомобіля ГАЗ-21, 1965 року випуску, надавши, окрім іншого, примірник біржової угоди як документа, який підтверджує правомірність придбання транспортного засобу.

У своїй відповіді від 06.10.2023 № 31/25/13-670 Територіальний сервісний центр МВС № 7441, підпорядкований Головному сервісному центру МВС України, відмовив ОСОБА_1 у проведенні реєстрації транспортного засобу. Представником відповідача зазначено, що на момент звернення за перереєстрацією транспортного засобу, згідно із пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» № 1388 від 07.09.1998 (зі змінами від 18.11.2015) біржовий договір, оформлений на бланку, який не зареєстровано в уповноваженому органі МВС не є документом-підставою для здійснення реєстраційних операцій з транспортним засобом. Реєстрація даного автомобіля можлива за умови подання документа, що підтверджує правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортного засобу, зокрема рішення суду щодо визнання ОСОБА_1 власником автомобіля (а.с. 11-14).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача наголошує, що ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту права власності на транспортний засіб, а не з позовом про визнання права власності. Оскільки державна реєстрація транспортного засобу не є підставою набуття права власності, а видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення процедури державної реєстрації та внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС відомостей про транспортний засіб і його власника. Крім того, Головний сервісний центр МВС та його структурні підрозділи не перебувають з позивачем у правовідносинах щодо здійснення ним прав володіння, користування та розпорядження майном, щодо якого заявлено позовні вимоги про визнання права власності, не оспорює та не претендує на таке право.

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 15 та 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

За приписами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших.

Відповідно до частин першої-другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частиною першою статті 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У статті 34 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі за текстом Порядок)

Згідно з пунктом 3 вищевказаного Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

За приписами абзаців першого та другого пункту 7 вищевказаного Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, встановленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Положеннями пункту 8 вищевказаного Порядку визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»).

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 8 Порядку документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між покупцем та суб`єктом господарювання, який є власником зареєстрованого за ним транспортного засобу і здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, підписаний уповноваженою особою такого суб`єкта господарювання та скріплений печаткою (у разі наявності); укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, оформлений в електронній формі засобами Єдиного державного реєстру транспортних засобів підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; документи, що підтверджують придбання транспортного засобу для необхідності використання його під час проведення оперативно-розшукових, контррозвідувальних, розвідувальних заходів та негласних слідчих (розшукових) дій відповідно до законодавства (крім транспортних засобів, не зареєстрованих у сервісних центрах МВС); митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу або зазначений у такому договорі окремий договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу, або інший договір, визначений договором фінансового лізингу; акт про проведений електронний аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; рішення про безоплатну передачу конфіскованого майна, винесене комісією, утвореною відповідно до пункту 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985; акт про придбання майна на аукціоні з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність); договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, або акт про реалізацію активів на електронних торгах, виданий Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; акт про придбання товару на електронному аукціоні, виданий митним органом у разі продажу транспортних засобів у випадках, передбачених статтею 243 Митного кодексу України; договір купівлі-продажу, оформлений в електронній формі засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія.

Ураховуючи вищевикладене, державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови надання власниками транспортних засобів, зокрема, документів, які підтверджують правомірність їх придбання, отримання, ввезення, митного оформлення, а також відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху. Також цієї нормою встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин.

На момент придбання ОСОБА_1 автомобіля біржовий договір, оформлений на бланку, який не зареєстровано в уповноваженому органі МВС, вважався документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Станом на момент звернення до суду надана позивачем біржова угода серії АЛ № 116862 від 04.10.2008 вже не є таким документом. Таким чином, позивач на законних підставах набув право власності на транспортний засіб ГАЗ-21, 1965 року випуску, але без проведення його реєстрації в уповноважених органах МВС заборонена його експлуатація.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.12.2020 у справі № 278/3640/18 суд, аналізуючи положення статті 334 ЦК України та статті 34 Закону України «Про дорожній рух», зазначив, що видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі

№ 916/1608/18 зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

Відповідач у цій справі проводить лише державну реєстрацію (перереєстрацію) та зняття з обліку транспортних засобів, а між позивачем та відповідачем не існує будь-яких цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим сервісний центр не може бути особою, яка не визнає, порушує або оспорює право позивача на транспортний засіб.

Із наведеного слідує, що між сторонами відсутній будь-який цивільно-правовий спір стосовно права власності на спірний причіп, оскільки відповідач є органом державної влади, який здійснює лише реєстраційні дії щодо цього майна, не є учасником цивільно-правих відносин, а отже і особою, яка не визнає, порушує або оспорює право позивача на транспортний засіб.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 161/19385/19 (провадження № 61-10739св20) та постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 757/35505/17-ц (провадження № 61-32445св18).

Фактично між сторонами існує спір стосовно проведення державної реєстрації транспортного засобу, а не спір про право власності, тому у разі незгоди з діями працівників сервісного центру позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом в порядку іншого судочинства.

Ураховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 до Головного сервісного центру в особі територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ

№ 7441 регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області (філія ГСЦ МВС) заявлений до неналежного відповідача, який не оспорює право власності позивача на транспортний засіб, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 13, 81, 83, 258, 259, 263-265, 273, 279, 352-354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС в особі територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ № 7441 регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області (філія ГСЦ МВС) про визнання права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.04.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ, місцезнаходження:

вул. Лук`янівська, 62, м. Київ, .

Суддя