Справа № 461/1665/19 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/2085/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Т.І. Приколоти, Ю.Р. Мікуш

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 вересня 2020 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тузяк Павло Тарасович, Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстрації права власності, -

в с т а н о в и в:

11.03.2019 року Львівська міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тузяк Павло Тарасович, Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у якому просила:

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна: комору в підвалі загальною площею 171,4 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та передати його Львівській міській раді;

- скасувати реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна: комору в підвалі загальною площею 171,4 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) із закриттям розділу Державного реєстру речових права на нерухоме майно;

- визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для внесення змін в розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №01, шляхом вилучення відомостей щодо комори в підвалі площею 171,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Позов обгрунтовувала тим, що за позивачем зареєстровано право власності на цілий будинок АДРЕСА_1 . Оскільки позивач є власником цілого будинку, то є і власником всіх приміщень, які розміщені в просторі підвалу цього будинку, в тому числі власником комори розміщеної в підвалі цього будинку площею 171,4 кв.м. Львівська міська рада, як власник цієї комори, не приймала рішення про її відчуження. Спірна комора в підвалі є за своїм статусом окремим та самостійним нежитловим приміщенням, яке розміщене в будинку АДРЕСА_1 і є самостійним об`єктом нерухомого майна, доказом чого є технічний паспорт та факт передачі цього приміщення в оренду іншим особам в минулому. Вказувала, що державний реєстратор самовільно без належної правової підстави, здійснив запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірне приміщення за відповідачем. На тій підставі, що спірна комора в підвалі є самостійним та окремим об`єктом нерухомості нежитловим приміщенням, яке розміщене в підвалі будинку АДРЕСА_1 , яке перебувало у власності позивача і вибуло з власності територіальної громади м. Львова поза волею власника спірна комора підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння. Львівська міська рада просила суд витребувати з чужого незаконного володіння відповідача цей окремий об`єкт нерухомого майна та передати його Львівській міській раді.

Львівська міська рада також заявила похідну позовну вимогу та просила скасувати реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна «комору в підвалі площею 171,4 кв.м.» із закриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визначити порядок виконання судового рішення.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 вересня 2020 року у задоволенні позову Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тузяка Павла Тарасовича, Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстрації права власності - відмовлено за безпідставністю вимог.

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада.

Апелянт вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що станом на момент реєстрації права власності на спірні приміщення за ОСОБА_1 , а саме 22.02.2016р. вхід в спірні приміщення здійснювався виключно з вулиці, що підтверджує ту обставину, що спірні приміщення ізольовані, є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, а отже є нежитловими приміщеннями. Звертає увагу, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводів позивача, що спірне приміщення не використовується (так як зайняте відповідачкою) і ніколи не використовувалося мешканцями багатоквартирного будинку для побутових потреб (докази такого використання відповідачка не надала). Також, вказує, що державний реєстратор зареєстрував право власності на спірні приміщення за відсутності документів, які підтверджують набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, проте Галицький районний суд м. Львова зазначеним фактам не надав жодної правової оцінки. Апелянт вважає, що будівля, частина приміщення у якій становлять предмет спору у цій справі, є житловим будинком, а відтак зміна правового режиму приміщень у ньому можлива внаслідок приватизації житлових та нежитлових приміщень. У зв`язку з цим, житлові і нежитлові приміщення, які не були відчужені на користь фізичних та/або юридичних осіб, належать до комунальної власності територіальної громади міста. При цьому державна реєстрація права комунальної власності на окремі об`єкти нерухомого майна в будинку комунальної власності для підтвердження правового титулу територіальної громади як власника певного об`єкту нерухомості не вимагається.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Також рішення суду оскаржило Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Апелянт вважає, що приймаючи рішення суд неповно дослідив обставини, які мають значення для справи, визнав встановленими обставини, які матеріалами справи не доводяться, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, що призвело до винесення незаконного, необгрунтованого рішення, висновки якого не відповідають обставинам справи. Зазначає, що нежитлові приміщення підвалу заг. площею 171,4 кв.м. в будинку на АДРЕСА_1 є комунальною власністю в силу реєстрації на праві комунальної власності будинку АДРЕСА_1 в цілому, інформація про що наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Апелянт звертає увагу суду на те, що відповідачка не володіє на праві власності квартирами в будинку АДРЕСА_1 , а за договором купівлі-продажу від 22.01.14 придбала у ОСОБА_2 лише нежитлові приміщення першого поверху 60,8 кв.м. в будинку на АДРЕСА_1 , які ОСОБА_2 в свою чергу згідно з договором №1603 від 16.05.2006 року купила у Львівської міської ради. Спірні приміщення ніколи не були допоміжними до нежитлових приміщень першого поверху 60,8 кв.м. в будинку на АДРЕСА_1 та за договором із ОСОБА_2 чи будь-яким іншим правочином власником Львівською міською радою не відчужувались. Також, районним судом не досліджено матеріалів інвентаризаційної та реєстраційної справ, які витребовувались для огляду та згідно з якими спірні приміщення використовувались із комерційними цілями. Крім того, вказує, що висновок експерта щодо того, що іншого входу в спірні приміщення крім як з приміщення першого поверху, що належить ОСОБА_1 немає, є необгрунтованими та не відповідають дійсності, суперечать всім іншим матеріалам справи. Зважаючи на викладене, висновок експерта у справі, який суперечить всім іншим доказам не може братись до уваги судом при вирішенні справи. Зазначають, що залишивши в силі проведену реєстрацію змін в опис об`єкта нерухомого майна, судом неправильно застосовано також норму матеріального права, шо полягає в незастосуванні закону, який підлягає застосуванню, а саме норми п.4 ч.1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з якою у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що призвело до хибного висновку, зробленого в оскаржуваному рішенні, в частині того, що вимога про скасування реєстрації є похідною та не підлягає до задоволення. Таким чином, нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 171,4 кв.м на АДРЕСА_1 вибули із володіння територіальної громади м. Львова поза волею власника, що дає підстави для витребування спірних приміщень за правилами ст.ст. 387, 388 Цивільного кодексу України.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року апеляційні скарги Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 вересня 2020 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позов Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тузяк Павло Тарасович, Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстрації права власності задоволено частково.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна: комору в підвалі загальною площею 171,4 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та передано його в спільну сумісну власність співвласникам будинку АДРЕСА_1 .

Скасовано реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна: комору в підвалі загальною площею 171,4 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) із закриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05 липня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задоволено, постанову Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи апеляційним судом, колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційні скарги Львівської міської рали та Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської радипідлягають до задоволення частково з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 13 та ч.1 ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319, 321, 324, 327 ЦК України право власності в цілому є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», орган місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування визначені Конституцією України та іншими законами України.

Згідно ст. 80 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, які реалізують право власності через органи місцевого самоврядування, є суб`єктами права комунальної власності.

Відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі - Закон) власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 вказаного Закону наведено у рішеннях Конституційного Суду від 02.03.2004 №4-рп/2004 та від 09.11.2011 №N14-рп/2011. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004 визначено: "1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього."

У багатоквартирних жилих будинках розташовуються і нежилі непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу Української РСР) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним житловим будинком. Право власності на вказаний будинок за територіальною громадою міста Львова зареєстровано в цілому на підставі Рішення Галицького (Ленінського) райвиконкому м. Львова від 14.04.1987 № 222. Квартири у вказаному будинку належать на праві власності різним фізичним особам.

Нежитлове приміщення площею 60,8 кв. м на першому поверсі цього будинку придбане відповідачем ОСОБА_1 у ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 22.01.2014 року і належить їй на праві власності (а.с.14, том 1).

Право власності на вказане нежитлове приміщення площею 60,8 кв. м ОСОБА_2 набула на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення способом викупу від 16 травня 2006 року, укладеного між Управлінням комунального майна Львівської міської ради та ОСОБА_2 (а.с.13, том 1).

26.05.2006 р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» провело державну реєстрацію права приватної власності суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 60,8 кв.м в будинку АДРЕСА_2 , що відображено в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14888702).

06.08.2013 р. державний реєстратор Львівського міського управління юстиції Величко Андрій Степанович переніс запис про право власності ОСОБА_2 на нежитлові приміщення першого поверху площею 60,8 кв. м на АДРЕСА_2 з Реєстру прав власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу №1603 від 16.05.2006 року, видавник приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Попович Г. І., акт приймання-передачі №1603 від 26.05.2006 р., видавник: Львівська міська рада, витяг №10759386, виданий 26.05.2006, видавник: ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».

22.01.2014р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А. В., ОСОБА_2 відчужила нежитлові приміщення першого поверху площею 60,8 кв.м на АДРЕСА_3 ОСОБА_1 . Як вбачається з п.1 цього договору об`єктом продажу за цим договором є нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 60,8 кв.м, в будинку АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 22.02.2016 р. державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тузяк Павло Тарасович прийняв рішення (індексний номер рішення 28369213) про внесення в розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно змін щодо об`єкта нерухомого майна, а саме в описі об`єкта нерухомого майна зазначено: нежитлове приміщення площею 60,8 кв.м, комора в підвалі 171,4 кв.м.

Згідно інформації, наявної у матеріалах інвентаризаційної справи на будинок, спірна комора складає наступні приміщення в підвалі будинку АДРЕСА_1 : приміщення №№ ІХ, площею 14,5 кв.м; Х, площею 8,3 кв.м; ХІ, площею 24,4 кв.м; ХІІ, площею 22,9 кв.м; ХІІІ, площею 32,4 кв.м.; ХІV, площею 24,6 кв.м.; ХV, площею 23,2 кв.м.; ХVI, площею 8,5 кв.м.; ХVIІ, площею 11,2 кв.м., ХVIІІ, площею 1,4 кв.м. Зазначені приміщення значаться як службові приміщення, мають окремий вхід з вулиці, знаходяться на балансі ЛМКП «Айсберг».

З приводу зазначених приміщень Управлінням комунального майна Львівської міської ради неодноразово укладалися договори оренди нерухомого майна з третіми особами, зокрема останні договори оренди - договір оренди на частину цих приміщень площею 71,8 кв.м від 13 травня 2009 року № 7152-9 було укладено з орендарем ОСОБА_4 строком до 12 травня 2012 року, та з цим же ж орендарем 13 червня 2008 року було укладено договір оренди іншої частини спірних приміщень площею 99,6 кв.м, договір оренди від 13 червня 2008 року № 6317-8, строк дії договору 12 червня 2011 року.

Згідно даних технічного паспорта на спірні приміщення, такі зазначено як нежитлові приміщення ( а.с.149-152, том 1).

Доказів того, що спірні приміщення використовувалися мешканцями будинку АДРЕСА_1 для обслуговування такого, матеріали справи не містять.

Дослідивши договір купівлі-продажу №1603 від 16.05.2006 року, укладений між Управлінням комунальної власності Львівської міської ради та ОСОБА_2 та договір купівлі-продажу від 22.01.2014, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , колегією суддів встановлено, що комора в підвалі площею 171,4 кв.м не була об`єктом купівлі-продажу за цими договорами.

Також встановлено, що Львівська міська рада не приймала рішення про відчуження спірних підвальних приміщень площею 171,4 кв.м на АДРЕСА_2 ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_1 , ні будь-яким іншим особам.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з наявних у справі доказів, для реєстрації права власності відповідач не надала державному реєстратору документів, які б підтверджували набуття права власності на нежитлові приміщення підвалу площею 171,4 кв.м на АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Отже, як з`ясовано судом, державний реєстратор не мав правових підстав для реєстрації права власності на комору в підвалі загальною площею 171,4 кв. м на АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2018 року ОСОБА_1 зверталася до Інспекції ДАБК у м.Львові з повідомленням про початок виконання будівельних робіт з реконструкції з об`єднанням нежитлового приміщення першого та підвального поверхів на АДРЕСА_1 під кав`ярню з використанням існуючих входів.

Згідно висновку експертного дослідження № 15/19 від 21.06.2019 року, спірна комора складається із зазначених вище приміщень та є невід`ємною складовою частиною, пов`язаною з приміщеннями на першому поверсі площею 60,8 кв.м, та призначена для задоволення потреб цих приміщень.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 08 квітня 2020 року у справі 915/1096/18, допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. Приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Отже, нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №552/7636/14-ц).

Аналогічні правові позиції викладено Верховним Судом у постановах від 18.07.2018 у справі №916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17, від 06.08.2019 у справі № 914/843/17.

Аналізуючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що доказів того, що призначенням спірних приміщень є обслуговування багатоквартирного будинку, матеріали справи не містять. Навпаки, з часу заведення інвентаризаційної справи на будинок, такі приміщення числилися як службові, перебували на балансі комунального підприємства Львівської міської ради, використовувалися комунальним підприємством в інтересах діяльності підприємства, а також передавалися в оренду третім особам для здійснення господарської діяльності.

Тому, доводи позивача щодо того, що майно, яке належало територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності вибуло поза волею власника, суд вважає доведеними, а здійснення реєстратором реєстрації права власності на таке за відповідачем, суд розцінює як порушення реєстратором ст. ст. 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відтак, оскільки спірне майно вибуло з комунальної власності з порушенням чинного законодавства, поза волею Львівської міської ради, позивач має право на його витребування у відповідача на підставі ст. 388 ЦК України.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення незаконного рішення у справі, яке підлягає скасуванню з ухваленням у справі нової постанови.

Разом з тим, враховуючи, що нежитлові приміщення першого поверху площею 60,8 кв. м по АДРЕСА_2 належать відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, позовні вимоги Львівської міської ради про скасування реєстраціі права приватної власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - комору в підвалі загальною площею 171,4 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) із закриттям розділу Державного реєстру речових права на нерухоме майно, призведуть до порушення її права власності на набуте на законних підставах нежитлове приміщення площею 60,8 кв. м, колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги Львівської міської ради слід задоволити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна - комору в підвалі загальною площею 171,4 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та передати його Львівській міській раді.

Внести відповідні зміни у розділ Державного реєстру речових права на нерухоме майно № 01 щодо об`єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , виключивши відомості щодо комори в підвалі загальною площею 171,4 м.кв.

В решті позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради та апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 вересня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов Львівської міської ради задоволити часково.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна - комору в підвалі загальною площею 171,4 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та передати його Львівській міській раді.

Внести відповідні зміни у розділ Державного реєстру речових права на нерухоме майно № 01 щодо об`єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , виключивши відомості щодо комори в підвалі загальною площею 171,4 м.кв..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 червня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Т.І. Приколота

Ю.Р. Мікуш