Провадження № 2/466/593/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря с/з Мошовській М.-О.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Куля В.С.

представника відповідача ЛМР ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Міханошин Олену Ігорівну про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

установив:

26.10.2023 ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 місце знаходження за адресою: АДРЕСА_2 , про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, в якій просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини,який пропущений нею з поважних причин.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона проживала разом із своїм батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер.

11 жовтня 2023року вона звернулась до приватного нотаріуса Міханішиної Олени Ігорівни, яка звернула увагу, що було пропущено строк звернення за прийняттям спадщини та порекомендувала звернутись до суду.

Зазначила, що не могла звернутись раніше, оскільки внаслідок дії воєнного стану та проблем із здоров`ям сина, якому було встановлено діагноз: «Гостре захворювання правого яєчка. Перекрут гідатиди Морганьї справа» та проведено 14 серпня 2023року успішну операцію, із рекомендаціями: «перебування в домашніх умовах із трьома перев`язками в день», вона постійно здійснювала догляд за своїм сином.

У зв`язку з вказаними обставинами, протягом шестимісячного строку вона не подала заяву про прийняття спадщини, з поважних причин.

Таким чином, у зв`язку вищевказаним, змушена звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 02.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.25).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.11.2023 замінено у цивільній справі відповідача з приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Міханошин Олени Ігорівни на належного відповідача Львівську міську раду (, місце знаходження м. Львів, пл. Ринок,1), залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Міханошин Олену Ігорівну (місце знаходження за адресою: м. Львів, вул. Київська,16/1).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Куля В.С. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ЛМР ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та заперечила проти їх задоволення.

Третя особа приватний нотаріус Міханошина О.І. в судове засідання не з`явилась, на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.02.1977, позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 (а.с.10).

Позивача листом-повідомлення приватного нотаріуса Міханошин О.І. від 11.10.2023 було проінформовано, що вона пропустила строк для прийняття спадщини та не була зареєстрована на момент смерті за адресою померлого, а тому рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Відповідно до довідки ОСББ «Кульпарківська,117» №29 від 26.09.2023, актів ОСББ «Кульпарківська,117» №29 від 26.09.2023, №б/н від 29.09.2023 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою не проживав (а.с.21).

Позивач ОСОБА_1 не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а отже не прийняла її.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

А як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України.

Таким чином, наведені позивачем обставини, є поважною причиною пропуску строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 додатковий строк, пропущений нею з поважних причин, для прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю 2 (два) місяці, який обчислювати з часу набрання рішення законної сили.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Львівська міська рада, яка знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок,1;

Третя особа: приватний нотаріус Міханошина Олена Ігорівна, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Київська,16/1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 18.06.2024.

Суддя В. В. Свірідова