ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 березня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/776/15-ц

Головуючий у першій інстанції Павлов В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/217/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

учасники справи:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю Дебт Форс

боржник: ОСОБА_1

заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю

Вердикт Капітал, Товариство з обмеженою відповідальністю

Кампсіс Фінанс

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Павлова В.Г. від 16 серпня 2023 року, місце постановлення ухвали - м.Чернігів, у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Дебт Форс про заміну стягувача його правонаступником, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю Кампсіс Фінанс,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ТОВ Дебт Форс звернулося до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником, зазначивши заінтересованими особами: ТОВ Вердикт Капітал, ОСОБА_1 , ТОВ Кампсіс Фінанс, в якій просило: замінити вибувшого стягувача ТОВ Вердикт Капітал у виконавчому листі у справі №751/776/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, на правонаступника стягувача - ТОВ Дебт Форс. В обґрунтування вимог поданої заяви ТОВ Дебт Форс вказувало, що Новозаводським районним судом м.Чернігова, на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз, було видано виконавчий лист у справі №751/776/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором №500932354. 01.08.2022 року ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова було замінено стягувача - ПАТ Альфа-Банк на його правонаступника - ТОВ Вердикт Капітал. У подальшому, згідно договору про відступлення прав вимоги №09-03/23 від 09.03.2023 року, укладеного між ТОВ Вердикт Капітал та ТОВ Кампсіс Фінанс, та договору про відступлення прав вимоги №08-05/23 від 08.05.2023 року, укладеного між ТОВ Кампсіс Фінанс та ТОВ Дебт Форс, останнє набуло право вимоги щодо заборгованості за договором кредиту №500932354. Хоча на примусовому виконанні в органах ДВС відсутні виконавчі провадження з приводу виконавчого листа №751/776/15-ц, проте строк для його примусового виконання не пропущено, і тому наявні підстави для заміни стягувача його правонаступником у виконавчому листі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.08.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Дебт Форс, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю Кампсіс Фінанс про заміну стягувача його правонаступником, було задоволено. Судом замінено сторону стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Дебт Форс у виконавчому провадженні з виконання виконавчого документа у справі №751/776/15-ц, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал заборгованості за кредитним договором №500932354.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.08.2023 року та постановити нову ухвалу, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Дебт Форс про заміну стягувача його правонаступником, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю Кампсіс Фінанс, залишити без задоволення. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що ухвала суду першої інстанції від 16.08.2023 року постановлена із порушенням норм матеріального права, без дотриманням норм процесуального права, на підставі неповно з`ясованих обставин справи. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що судом першої інстанції встановлено, що на даний час виконавче провадження №52662152, яке відкрито на підставі виконавчого листа від 03.03.2015 року №751/776/15-ц, завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження. Отже, виходячи з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, судом досліджено, перевірено та підтверджено належними доказами факт відсутності відкритого виконавчого провадження. Апелянт стверджує, що за даних обставин, при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилається на положення статті 15 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до ч.5 якої, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника всі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Тобто, пряма норма матеріального права, застосована судом при постановленні оскаржуваної ухвали, визначає заміну саме сторони виконавчого провадження її правонаступником. Проте, дана норма статті 15 Закону України Про виконавче провадження щодо умов заміни сторони правонаступником може бути застосована лише в межах відкритого виконавчого провадження, тоді як суд першої інстанції невірно застосував дану норму та допустив правонаступництво поза межами виконавчого провадження, точніше, після завершення виконавчого провадження, в рамках якого відбулася заміна сторони виконавчого провадження правонаступником. За доводами апеляційної скарги, при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції були проігноровані правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21, та преюдиційні обставини, встановлені у цій же справі, що є порушенням норм процесуального права та підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник ТОВ Дебт Форс просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.08.2023 року, залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Князьська Н.А. підтримала вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , представник заявника ТОВ Дебт Форс, представники заінтересованих осіб: ТОВ Вердикт Капітал, ТОВ Кампсіс Фінанс, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що на підставі ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.02.2015 року ПАТ Альфа-Банк видано виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 28.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором, а саме: за кредитом - 51 165,12 грн., по відсотках - 3194,35 грн., по комісії - 7 029,09 грн., штраф - 1 000,00 грн., та судових витрат, а саме, витрат по сплаті третейського збору в сумі 400,00 грн. (а.с.21-22).

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01.08.2022 року було замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство Альфа-Банк на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал щодо виконання рішення у справі №751/776/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500932354 (а.с.93-95).

У подальшому, 09.03.2023 року між ТОВ Вердикт Капітал та ТОВ Кампсіс Фінанс було укладено договір про відступлення прав вимоги №09-03/23, відповідно до якого ТОВ Вердикт Капітал відступило ТОВ Кампсіс Фінанс, а останнє набуло право вимоги до боржників, у тому числі, і до ОСОБА_1 за кредитним договором №500932354 (а.с.117-122).

08.05.2023 року між ТОВ Кампсіс Фінанс та ТОВ Дебт Форс було укладено договір про відступлення прав вимоги №08-05/23, відповідно до якого ТОВ Кампсіс Фінанс відступило ТОВ Дебт Форс, а останнє набуло право вимоги до боржників, у тому числі, і до ОСОБА_1 за кредитним договором №500932354 (а.с.123-126).

За інформацією із Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 31.07.2023 року, виконавче провадження №52662152, відкрите 17.10.2016 року, в якому стягувачем значиться ТОВ Вердикт Капітал, а боржником - ОСОБА_1 , завершено. З відмітки державного виконавця на копії виконавчого листа №751/776/15-ц вбачається, що 20.02.2023 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження (а.с.114,зворот), тобто за письмовою заявою стягувача про повернення виконавчого документа.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 16.08.2023 року, судом першої інстанції при розгляді даної справи встановлено, що наразі заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 не погашена, і повернення виконавчого листа стягувачу не перешкоджає повторному пред`явленню його до виконання, ТОВ Дебт Форс звернулось до суду із заявою про заміну стягувача 28.07.2023 року, тобто, в межах трирічного строку з дня повернення виконавчого листа. За даних обставин, враховуючи положення статей: 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України Про виконавче провадження, статті 442 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява ТОВ Дебт Форс про заміну стягувача ТОВ Вердикт Капітал на його правонаступника - ТОВ Дебт Форс підлягає задоволенню, шляхом заміни сторони стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Дебт Форс у виконавчому провадженні з виконання виконавчого документа у справі №751/776/15-ц, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал заборгованості за кредитним договором №500932354.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що судом першої інстанції встановлено, що на даний час виконавче провадження №52662152, яке відкрито на підставі виконавчого листа від 03.03.2015 року №751/776/15-ц, завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження. Отже, виходячи з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, судом досліджено, перевірено та підтверджено належними доказами факт відсутності відкритого виконавчого провадження. Апелянт стверджує, що за даних обставин, при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилається на положення статті 15 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до ч.5 якої, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника всі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Тобто, пряма норма матеріального права, застосована судом при постановленні оскаржуваної ухвали, визначає заміну саме сторони виконавчого провадження її правонаступником. Проте, дана норма статті 15 Закону України Про виконавче провадження щодо умов заміни сторони правонаступником може бути застосована лише в межах відкритого виконавчого провадження, тоді як суд першої інстанції невірно застосував дану норму та допустив правонаступництво поза межами виконавчого провадження, точніше, після завершення виконавчого провадження, в рамках якого відбулася заміна сторони виконавчого провадження правонаступником. За доводами апеляційної скарги, при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції були проігноровані правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21, та преюдиційні обставини, встановлені у цій же справі, що є порушенням норм процесуального права та підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює процесуальне правонаступництво і заміну сторони виконавчого провадження, оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442, відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим, ця особа до відкриття виконавчого провадження, як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення, із відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача, як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача, саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення, як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом із положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження, можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість).

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України Про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження, як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом України Про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 вказаного Закону, у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас, після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як у межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі, і у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Вищезазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21, які відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, враховуються апеляційним судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що згідно інформації із Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 31.07.2023 року виконавче провадження №52662152, відкрите 17.10.2016 року, в якому стягувачем значиться ТОВ Вердикт Капітал, а боржником - ОСОБА_1 , завершено. Із відмітки державного виконавця на копії виконавчого листа №751/776/15-ц вбачається, що 20.02.2023 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження (а.с.114,зворот), тобто, за письмовою заявою стягувача про повернення виконавчого документа.

Відповідно до приписів ч.5 статті 37 Закону України Про виконавче провадження, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України Про виконавче провадження, поза межами відкритого виконавчого провадження, як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість).

Судом при розгляді даної справи встановлено, що наразі заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 не погашена, і повернення виконавчого листа стягувачу не перешкоджає повторному пред`явленню його до виконання, при цьому, ТОВ Дебт Форс звернулось до суду із заявою про заміну стягувача 28.07.2023 року, тобто, в межах трирічного строку з дня повернення виконавчого листа, і тому воно не позбавлено процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, проте, для цього необхідно мати відповідний закріплений статус у виконавчому документі.

Саме з цією метою ТОВ Дебт Форс і звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому документі. Натомість, суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою помилково замінив стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Дебт Форс у виконавчому провадженні, а не у виконавчому документі, тобто, здійснив не процесуальне правонаступництво, як просив заявник, а заміну сторони у виконавчому провадженні, хоча таких вимог ТОВ Дебт Форс не заявлялось.

Відповідно до ч.4 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч.1 статті 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, який полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, необхідно зазначити, що Товариством з обмеженою відповідальністю Дебт Форс у поданій заяві (а.с.109-112), було заявлено вимоги про заміну сторони у виконавчому листі її правонаступником, тобто, про заміну сторони у справі, а суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 16.08.2023 року вирішив питання про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником. Тобто, судом першої інстанції розглянута та вирішена вимога, яка не заявлялась ТОВ Дебт Форс. При цьому, законодавець не ототожнює процесуальне правонаступництво, тобто заміну сторони у справі і заміну сторони виконавчого провадження, оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442, відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу від 16.08.2023 року, вийшов за межі вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Дебт Форс, чим порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 16.08.2023 року, у розумінні приписів ч.4 статті 367; п.4. ч.1 статті 376 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для відмови судом у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Дебт Форс, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю Кампсіс Фінанс, про заміну стягувача його правонаступником. А саме, відсутні підстави для відмови судом у заміні стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Дебт Форс у виконавчому листі №751/776/15-ц, виданому Новозаводським районним судом м.Чернігова 03.03.2015 року на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 27.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором.

Приймаючи до уваги зазначене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, при цьому, ухвала Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.08.2023 року, підлягає скасуванню. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Дебт Форс, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю Кампсіс Фінанс, про заміну стягувача його правонаступником, задовольнити. Замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Дебт Форс у виконавчому листі №751/776/15-ц, виданому Новозаводським районним судом м.Чернігова 03 березня 2015 року на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 27.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором.

Керуючись: п.1 ч.1 статті 512 ЦК України, статтями: 55, 442, 367, 368, 374; п.4.ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16 серпня 2023 року, скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Дебт Форс, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю Кампсіс Фінанс, про заміну стягувача його правонаступником, задовольнити.

Замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Дебт Форс у виконавчому листі №751/776/15-ц, виданому Новозаводським районним судом м.Чернігова 03 березня 2015 року на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 27.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: