Провадження №2/359/3543/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги за яким обґрунтувала тим, що 24 серпня 2024 року ОСОБА_3 порушив правила тримання собак, а саме допустив самовільний вигул свого собаки породи німецька вівчарка на кличку «Лорд», без намордника, внаслідок чого собака вкусив за ногу малолітнього ОСОБА_2 . Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП. Внаслідок нападу собаки малолітній ОСОБА_2 отримав ушкодження у вигляді рани задньої поверхні верхньої третини правої гомілки. На лікування ОСОБА_2 позивач витратила грошові кошти у розмірі 2043 гривень 95 копійок. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 2043 гривень 95 копійок, а також завдану моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

2. Процесуальні дії у цивільній справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

3. Ставлення сторін до пред`явленого позову.

Позивач підтримала пред`явлений позов та наполягала на його задоволенні у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

ОСОБА_3 визнав пред`явлений до нього позов у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що 24 серпня 2024 року близько 14 години 00 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 порушив правила тримання собак, а саме допустив самовільний вигул свого собаки породи німецька вівчарка на кличку «Лорд», без намордника, як наслідок собака вкусив за ногу малолітнього ОСОБА_2 , 2014 року народження. Вказані обставини підтверджуються копією постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, та копією довідки про розгляд звернення чергового лікаря від 24 серпня 2024 року (а.с.24,38).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться рідним сином ОСОБА_1 , згідно з відміткою в паспорті громадянки України, виданого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.6-12).

Спірні правовідносини врегульовані гл.82 «Відшкодування шкоди» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду в п.2 постанови №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справи за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.4 вказаної постанови джерелом підвищеної небезпеки, належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

За змістом ч.1 та ч.2 ст.180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

В силу ч.5 ст.319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За правилом п.1 ч.2 та ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положення ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 та ч.4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Встановлено, що 24 серпня 2024 року ОСОБА_2 в КНП «ББЛІЛ» був встановлений діагноз: укус тварини правої нижньої кінцівки.

Зі змісту висновку експертного обстеження №76 від 04 вересня 2024 року (а.с.39) вбачається, що при судово-медичному обстеженні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено рану по задній поверхні верхньої третини правої гомілки. Виявлене ушкодження могло утворитися від дії зубів тварини, в строк та за обставин, які вказує потерпілий з матір`ю при освідуванні: «24 серпня 2024 року дитина їхала по вулиці на самокаті, з двору вибіг собака вівчарка, кинулася на сина і укусила за ногу».

З копій фіскальних чеків (а.с.15-19) встановлено, що ОСОБА_2 витратила на лікування сина грошові кошти у розмірі 2043 гривень 95 копійок.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 є винним у заподіянні шкоди, проте він відмовляється добровільно відшкодувати позивачу понесені витрати на лікування сина. Тому суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь позивача належить стягнути витрати на лікування у розмірі 2043 гривень 95 копійок.

Крім цього, суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що внаслідок ушкодження здоров`я ОСОБА_2 зазнав душевних переживань та страждань. Дана обставина вказує на те, що діями ОСОБА_3 заподіяна також моральна шкода. Враховуючи глибину та тривалість душевних страждань, а також вимоги щодо розумності та справедливості розмір заподіяної моральної шкоди становить 5000 гривень.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 добровільно відшкодував заподіянуморальну шкоду.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь позивача належить стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України удовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду ОСОБА_1 не сплачувала судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок, оскільки на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. При цьому, ОСОБА_3 визнав, пред`явлені до нього позовні вимоги. Тому, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», п.1 ч.2 та ч.3 ст.23, ч.1 та ч.2 ст.180, ч.5 ст.319, ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167, ст.1187 ЦК України, ч.1 та ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 ст.89, ч.1 ст.141, ч.1 ст.142, з ч.1 та ч.4 ст.206, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 7043 гривень 95 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду 16 грудня 2024 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський