печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року

Суддя Печерського районного суду міста Києва Єрмічова В. В., вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з указаним позовом.

Суддя, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами процесуального і матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Убачається, що предметом позову у справі є вимога про зняття арешту з об`єкту нерухомого майна - 2/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою ВДВС Ялтинського міського управління юстиції від 23.05.2013, на підставі якої на вказану квартиру, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , накладено арешт у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. Однак позивач не є боржником у вказаному виконавчому провадженні, а тому просить зняти арешт з 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , та зняти арешт з 1/3 частини квартири, власником якої є ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як передбачено положенням частини другої статті 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

У пункті 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 42 постанови пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК у редакції Кодексу, яка була чинною до набрання чинності Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, за правилами чинного ЦПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Установлено, що спір між сторонами виник щодо об`єкту нерухомого майна, тому справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності.

Відповідно до частини першої, другої статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З урахуванням того, що нерухоме майно (частина квартири), відносно якої виник спір, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому вказану справу слід передати за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Згідно з ч. 2 ст. 32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись статтями 30, 32, 259, 261 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна, передати на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва (вул. Якуба Колоса, 27-А, м. Київ, 03148).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної судової ухвали.

Суддя В. В. Єрмічова