УХВАЛА

02 травня 2024 року

м. Київ

справа № 362/4578/21

провадження № 61-5801ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Гребінківська державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, договорів дарування та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року про задоволення позову ОСОБА_1 скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Повний текст Київського апеляційного суду складено 06 жовтня 2023 року.

31 жовтня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Заявнику необхідно було надіслати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, відповідно до вимог статей 389, 392 ЦПК України та сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі. Також цією ухвалою повідомлено заявницю про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Ухвалою цього ж суду від 17 січня 2024 року (провадження № 61-15654ск23) повернуто скаржнику через те, що заявник у встановлений судом строк не усунула недоліки касаційної скарги.

Верховний Суд в ухвалі зазначив, що ОСОБА_1 23 листопада 2023 року отримала поштове відправлення з ухвалою суду від 16 листопада 2023 року особисто, станом на 17 січня 2024 року недоліки скарги не усунула, із заявою про продовження строку виконання вимог ухвали не зверталась.

21 лютого 2024 року ОСОБА_1 вдруге через засоби поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 29 лютого 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху, запропоновано заявниці сплатити судовий збір, надати суду касаційної інстанції нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості учасників справи, в якій уточнити підстави касаційного оскарження. Зазначено строк виконання ухвали та роз`яснено наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2024 року (провадження № 61-2530ск24) касаційну скаргу повернуто скаржнику з підстав невиконання вимог ухвали в частині зазначення підстав касаційного оскарження.

19 квітня 2024 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 втретє подала до Верховного Суду касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що недоліки вперше поданої касаційної скарги заявник не усунула через те, що заявник інвалід третьої групи загального захворювання, постійно хворіє, крім того з 05 грудня 2023 року по 15 грудня 2023 року перебувала в стаціонарному відділенні через консолідований перелом тіла (правої ключиці) та в подальшому на амбулаторному лікуванні. Вдруге поданої скарги недоліки усунула частково, а саме сплатила судовий збір, проте суд повернув їй скаргу.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (DE GEOUFFRE DE LA PRADELLE v. FRANCE, № 12964/87, § 59, ЄСПЛ, від 16 грудня 1992 року).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Проте право на повторне звернення до суду після повернення касаційної скарги не є самостійною підставою поновлення строку касаційного оскарження.

Наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними, оскільки заявник не обґрунтувала причини пропуску строку на касаційне оскарження належними підставами. До касаційної скарги додано копію постанови Київського апеляційного суду із відміткою суду від 17 жовтня 2023 року, лист непрацездатності від 05 грудня 2023 року про перебування заявника в стаціонарному відділенні з 05 грудня 2023 року по 15 грудня 2023 року (виписка № 10864), виписка з відділення судинної хірургії стаціонарного хворого № 142472, яка свідчить про дату госпіталізації 10 серпня 2022 року заявника, витяг з трудової книжки ОСОБА_1 . Проте зазначені докази не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року, оскільки заявник не навела поважні причини невиконання вимог ухвал Верховного Суду за раніше поданими касаційними скаргами.

Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

За таких обставин заявнику слід навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень і, зокрема, зазначити обставини, що унеможливили вчасне усунення недоліків касаційної скарги, поданої вперше та вдруге, надати належні докази на підтвердження викладених заявником підстав для його поновлення.

Крім того, касаційна скарга не у повній мірі відповідає вимогам пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме скаржником до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До касаційної скарги додано платіжне доручення про сплату судового збору від 21 березня 2024 року № на суму 12 712,00 грн, яке зараховано за провадженням № 61-2530ск24.

Разом з тим, повернення касаційної скарги є підставою для повернення судового збору, а за повторно подану касаційну скаргу судовий збір сплачується на загальних підставах.

Таким чином, за подання цієї касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 12 712,00 грн.

Крім того, касаційна скарга не містить підстав касаційного оскарження, визначених статтями 389, 392 ЦПК України.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Тлумачення норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Обов`язковою умовою касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України) є обґрунтованість підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, однак не зазначає виключні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно подати до Верховного Суду підписану касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Згідно частин другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (касаційна скарга залишається без руху з наданням строку для виправлення її недоліків), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 390, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков