Справа № 171/2081/22
Номер провадження 2/184/75/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

19 червня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Апостолівської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном та знесення самочинного будівництва, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном та знесення самочинного будівництва. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 вказаному будинку розміщено п`ять квартир, вхід до яких знаходиться з різних боків будинку. У вказаному будинку за вищевказаною адресою на першому поверсі розміщена квартира АДРЕСА_2 , власники якої чинять перешкоди в користуванні власністю позивачу, а саме: з осені 2022 року здійснюють самочинне будівництво цегляної прибудови до входу в квартиру АДРЕСА_2 , займаючи частину стіни будинку, яка умовно належить ОСОБА_1 . Вказана прибудова здійснена з використанням зовнішньої стіни будинку, яка водночас є зовнішньою стіною квартири, що належить ОСОБА_1 , утеплена і пофарбована ним зовні. У випадку закінчення будівництва прибудови, остання затінятиме вікно квартири позивача й виникатиме необхідність у використанні електроосвітлювальних приладів у світлу частину доби. Прибудова має окремий фундамент, що не прилягає до спільного будинку. Крім того, так як прибудова займає частину стіни, яка умовно належить позивачу, останній не матиме до неї доступ з метою ремонту, догляду, утеплення тощо. Також було порушено стік води по відомості від стіни та фундаменту будинку під час опадів, бо тепер вони накопичуються в прибудові, що призвело до підвищення вологості і появі цвілі на стіні кімнати в квартирі ОСОБА_1 . На неодноразові зауваження позивача, сусіди не реагують, а виклик працівників поліції не дав ніякого результату. Працівниками поліції позивачу було роз`яснено його право звернутися до Виконкому Апостолівської міської ради з відповідною заявою. Крім того, відповідачу дозвіл на будівництво прибудови до входу в квартиру відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Апостолівської міської ради не видавався, а тому можна зробити висновок, що будівництво прибудови до входу в квартиру 5 відповідачем здійснюється самочинно, тобто без відповідних на будівництво дозволів та затвердженої в установленому порядку технічної документації всупереч Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив не надав.

Представник Виконавчого комітету Апостолівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.09.2004 року на підставі розпорядження № 318 від 21.09.2004 року Апостолівського житлово- експлуатаційного підприємства Апостолівської міської Ради народних депутатів, ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності є власником квартири

АДРЕСА_1 будинку за адресою: АДРЕСА_3 розміщено п`ять квартир, вхід до яких знаходиться з різних боків будинку.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру ОСОБА_1 , квартира спільного заселення розташована на 1 поверсі 1 поверхового будинку та складається з: 1 кімнати жилою площею 13,4 кв.м. у тому числі: 1-а кімната 13,4 кв.м, кухні площею 5,9 кв.м., коридору 3,2 кв.м. Загальна площа квартири становить 32,3 кв.м.

Право спільної сумісної власності зареєстровано Апостолівським БТІ 01.10.2004 року на підставі Свідоцтва про право на власності на житло і записане у реєстрову книгу за №6 10П, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4922561 від 01.10.2004 року.

Як вказує позивач, у вказаному будинку за вищевказаною адресою на першому поверсі розміщена квартира АДРЕСА_2 , власники якої чинять перешкоди в користуванні власністю позивачу, а саме: з осені 2022 року здійснюють самочинне будівництво цегляної прибудови до входу в квартиру АДРЕСА_2 , займаючи частину стіни будинку, яка умовно належить ОСОБА_1 . Вказана прибудова здійснена з використанням зовнішньої стіни будинку, яка водночас є зовнішньою стіною квартири, що належить ОСОБА_1 , утеплена і пофарбована ним зовні. У випадку закінчення будівництва прибудови, остання затінятиме вікно квартири позивача й виникатиме необхідність у використанні електроосвітлювальних приладів у світлу частину доби. Прибудова має окремий фундамент, що не прилягає до спільного будинку. Крім того, так як прибудова займає частину стіни, яка умовно належить позивачу, останній не матиме до неї доступ з метою ремонту, догляду, утеплення тощо. Також було порушено стік води по відомості від стіни та фундаменту будинку під час опадів, бо тепер вони накопичуються в прибудові, що призвело до підвищення вологості і появі цвілі на стіні кімнати в квартирі ОСОБА_1 .

На неодноразові зауваження позивача, сусіди не реагують, а виклик працівників поліції не дав ніякого результату. Працівниками поліції позивачу було роз`яснено його право звернутися до Виконкому Апостолівської міської ради з відповідною заявою.

З метою встановлення дійсних власників квартири АДРЕСА_4 , представником ОСОБА_1 03.10.2022 року було зроблено відповідний адвокатський запит до ЦНАП м. Апостолове.

З відповіді Відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 04.10.2022 року № 467/02-04-13 стало відомо, що власниками квартири АДРЕСА_5 , є гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі слів позивача ОСОБА_1 , земельна ділянка, яка обслуговує прилеглу до будинку 2 територію, а саме територію прилеглу до квартири позивача, ним не приватизована, межі не визначено, а тому територія прилегла до будинку є територією загального користування.

З метою встановлення того, хто є власником земельної ділянки на якій розташований будинок АДРЕСА_6 та чи отримували власники квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою дозвіл на будівництво прибудови до входу в квартиру, представником ОСОБА_1 було зроблено відповідні запити до Виконавчого комітету Апостолівської міської ради та до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Як вбачається з відповіді Виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 24.10.2022 року, отримати запитувану інформацію щодо власника земельної ділянки на якій розташований будинок не вдалося, так як на даний час відсутній доступ до даних Державного земельного кадастру.

З цієї ж відповіді стало відомо, що відповідачу дозвіл на будівництво прибудови до входу в квартиру відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Апостолівської міської ради не видавався, а тому можна зробити висновок, що будівництво прибудови до входу в квартиру 5 відповідачем здійснюється самочинно, тобто без відповідних на будівництво дозволів та затвердженої в установленому порядку технічної документації всупереч Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Про вказаному факту представник ОСОБА_1 , звернувся до Виконавчого комітету Апостолівської міської ради з проханням провести перевірку законності будівництва входу в квартиру АДРЕСА_4 , шляхом виходу на місце.

Однак, відповіддю Виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 31.10.2022 року вих. № 2701/0/2-22 повідомлено, що згідно постанови КМУ № 303 від 13.03.2022 року Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану припиняється проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні.

Таким чином, посадові особи виконавчого комітету на даний час не мають можливості провести перевірку за вказаною вище адресою до кінця дії воєнного стану.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідність ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, шо суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Тлумачення вказаної норми права дозволяє зробити висновок про те, що самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, а також Верховним Судом у постановах: від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17-ц, провадження № 61-39346св18, від 20 березня 2019 року у справі № 202/3520/16-ц, провадження № 61-16770св18.

Крім того, у пункті 55 постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц, провадження № 14-445цс19, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (див. постанову від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13, провадження №12-115гс19 (пункти 6.31-6-33).

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

На вказаному судам наголошено у пункті 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» і до аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 17 липня 2019 року у справі № 462/469/14-ц (провадження № 61-23742св18); від 21 травня 2020 року у справі № 726/824/15-ц (провадження № 61- 45216св18), від 30 червня 2020 року у справі № 201/2886/15-ц (провадження № 61-4332св20) та інших.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що будівництво прибудови до входу в квартиру АДРЕСА_4 , власником якої с відповідач ОСОБА_2 , є самочинним будівництвом, тобто будівництвом без необхідних на це дозволів та затвердженої в установленому порядку технічної документації, беручи до уваги те, що відповідач відзив не надав та жодним чином не спростував доводи позивача, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Апостолівської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном та знесення самочинного будівництва задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_7 , усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , своїм майном, а саме квартирою АДРЕСА_8 , шляхом знесення за її рахунок самочинно побудованої прибудови до входу в квартиру АДРЕСА_9 і відновлення утеплювача і фарбованого покриття стіни будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_7 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.06.2024р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш