Провадження № 2/712/297/24
Справа № 712/6274/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАНДЖА В.І., ГЛУЩЕНКО І.В.

з участю адвокатів ДУБИНСЬКОГО В.М., МЕЛЬНИКА С.Є.,

СОЛОДКОВОЇ С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ) про стягнення із спадкоємців боргу спадкодавця за договором позики шляхом звернення стягнення на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про стягнення із спадкоємців боргу спадкодавця за договором позики шляхом звернення стягнення на квартиру, посилаючись на те, що 10 липня 2012 року між нею та ОСОБА_4 укладений договір позики, згідно якого останній позичив у неї 50 000 доларів США. Даний договір позики підтверджується борговою розпискою ОСОБА_4 від 10 липня 2012 року. Вказані кошти він зобов`язався повернути за першою її вимогою. В розписці також вказано, що у випадку неповернення коштів, готовий, щоб за ОСОБА_5 було визнано право власності на його квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Про його смерть вона не знала і не могла знати, оскільки він помер м. Курськ Російської федерації. Про його смерть дізналася випадково 17 травня 2023 року, зустрівши його матір ОСОБА_6 .

Таким чином, вважає, що право вимоги у неї виникло з 17 травня 2023 року.

18 травня 2023 року згідно своєї заяви, зробленої в нотаріальній формі, звернулася до відповідачів з вимогою про повернення вищевказаного боргу. Згідно листа матері померлого ОСОБА_6 , вона вказала, що борг визнає, однак вказану суму повернути не може, згідна повернути вищевказану квартиру. Інший відповідач відповіді на заяву не надав. Тому вважає, що має право на звернення стягнення на квартиру спадкодавця ОСОБА_4 . Іншого спадкового майна у спадкоємців не має.

Згідно висновку експерта № 21/23 від 19 червня 2023 року вартість квартири АДРЕСА_4 складає 42 918 доларів США, що згідно висновку у гривнях дорівнює 1 569 468 грн.

У зв`язку з цим, просить стягнути із відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 борг спадкодавця ОСОБА_4 за договором позики від 10.07.2012 року, укладений між нею та ним, шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_4 у формі визнання за ОСОБА_5 право власності на вказану квартиру.

19 липня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

04.10.2023 року відповідачем ОСОБА_7 подано відзив на позовну заяву.

13.10.2023 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 22 лютого 2024 року по справі призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документа, у зв`язку з чим провадження по справі зупинено.

28 травня 2024 року до суду надійшло клопотання експертів про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, у зв`язку з чим ухвалою суду від 30 травня 2024 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою від 29 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її адвокат Дубинський В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 та її адвокат Мельник С.Є. в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, в подальшому до судового засідання не з`явився.

Адвокат відповідача Добренкова О.О. Солодкова С.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, думку адвокатів, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 10 липня 2012 року позивач передала в борг ОСОБА_4 50 000 доларів США, що в перерахунку на курс долара до національної валюти України на момент подачі позовної заяви складає 1 778 430 грн. Одержання відповідачем зазначеної суми підтверджується його письмовою розпискою.

Згідно вказаної розписки відповідач отримав вказані кошти на розвиток бізнесу та зобов`язався повернути їх за першою вимогою ОСОБА_5 . У випадку їх неповернення готовий, щоб за ОСОБА_5 було визнано право власності на його квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 кошти не повернув та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 28 травня 2021 року. Місце смерті м. Курськ, Російська федерація.

Позивач в своєму позові вказала, що про смерть ОСОБА_4 вона не знала і не могла знати, оскільки він помер м. Курськ Російської федерації. Про його смерть дізналася випадково 17 травня 2023 року, зустрівши його матір ОСОБА_6 .

Таким чином, вважає, що право вимоги у неї виникло з 17 травня 2023 року.

Спадкоємцями померлого ОСОБА_4 є відповідачі мати ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.06.2023 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по частині (спільна часткова власність). Право власності зареєстровано на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси № 712/1807/22 від 13 липня 2022 року.

18 травня 2023 року згідно своєї заяви, зробленої в нотаріальній формі, позивач звернулася до відповідачів з вимогою про повернення вищевказаного боргу. Згідно листа матері померлого ОСОБА_6 , вона вказала, що борг визнає, однак вказану суму повернути не може, згідна повернути вищевказану квартиру. Інший відповідач відповіді на заяву не надав. Тому позивач вважає, що має право на звернення стягнення на квартиру спадкодавця ОСОБА_4 . Іншого спадкового майна у спадкоємців не має.

Згідно позовних вимог, позивач просила стягнути із відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 борг спадкодавця ОСОБА_4 за договором позики від 10.07.2012 року, укладений між нею та ним, шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_4 у формі визнання за ОСОБА_5 право власності на вказану квартиру.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги визнала, в судовому засіданні пояснила, що підтверджує факт отримання її сином ОСОБА_4 грошових коштів у ОСОБА_5 в сумі 50 000 доларів США, а також те, що саме вона весною 2023 року повідомила позивача про смерть сина. Вказала, що борг сина визнає, але не має коштів аби його повернути, тому не заперечує, щоб було звернуто стягнення на вище вказану квартиру.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що позивач разом із його бабусею намагаються позбавити його права власності на частину квартири. Заперечував факт написання розписки його батьком. Вважає, що ніякого договору позики батьком не укладалося. Він спілкувався з батьком до дня його смерті, але той жодного разу не говорив про наявність такого боргу. У зв`язку з чим заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою від 22 лютого 2024 року по справі призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документа. 28 травня 2024 року до суду надійшло клопотання експертів про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи та рахунок на оплату за її проведення. Зокрема, для проведення експертизи були необхідні вільні, експериментальні, зразки підпису та почерку ОСОБА_4 , документи зі зразками підпису та почерку тощо.

Однак, в судовому засіданні сторонами було повідомлено, що такі документи експерту надати не мають можливість, а вартість експертизи занадто високою, яку відповідач ОСОБА_7 не має змоги оплатити. У зв`язку з чим, зазначена експертиза по справі не була проведена.

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Отже, факти, на які посилається позивач у своєму позові, зокрема щодо надання грошових коштів у борг та написання відповідної розписки спадкодавцем ОСОБА_4 , відповідачем ОСОБА_7 жодними доказами не спростовано. Таким чином, позивачем підтверджено належними і допустимими доказами, що між нею та померлим ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів.

Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до частини першої ст. 608 ЦК зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим, не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов`язання спадкодавця.

Так, у спадщину переходять: обов`язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця); обов`язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов`язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов`язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання, догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов`язки за договором оренди житла з викупом.

Згідно зі статтями 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в шестимісячний строк з дня, як йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що був за спадкодавцем. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

Відповідно до ст.1281 ЦК спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

У частині другій ст.1281 ЦК прописано, що кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Отже, для позивача немає значення, хто буде спадкоємцем, законодавець у зазначеній статті зазначає спадкоємців померлого, тобто тих, хто має право на прийняття спадщини та в кінцевому результаті, хто прийняв спадщину, повинні задовольнити вимоги кредитора в межах вартості спадкового майна (ч.1 ст. 1282 ЦК).

Із матеріалів справи встановлено, що спадкові права спадкодавця ОСОБА_4 оформлені на його матір ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця обмежується вартістю майна, одержаного ними у спадщину.

У найбільш загальному вигляді вартість майна, одержаного у спадщину, слід розцінювати як грошову оцінку такого майна відповідно до його ринкової вартості. Зазначене є справедливим як для спадкоємця (задовольняючи вимоги кредиторів, він може бути змушений продати частину спадкового майна чи все це майно, і було б несправедливим примушувати спадкоємця відповідати в розмірі, більшому, ніж він може виручити за продаж активу спадщини в конкретний момент часу) так і для кредиторів (все одно, більше ринкової вартості майна, що належало спадкодавцю, вони отримати не змогли б у всякому випадку).

До матеріалів справи позивачем долучено Висновок експерта № 21/23 від 19 червня 2023 року, складеного ТОВ «Контакт-Сервіс», згідно якого вартість квартири АДРЕСА_4 складає 42 918 доларів США, або за курсом НБУ у гривнях дорівнює 1 569 468 грн.

Отже, суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами довела свої позовні вимоги. Відповідачем ОСОБА_7 доказів на спростування вартості майна до суду не надано.

Суд також не погоджується із запереченнями відповідача ОСОБА_7 , що саме з 17 травня 2023 року у позивача виникло право вимоги до спадкоємців щодо повернення боргу, оскільки як зазначено в розписці ОСОБА_4 від 10.07.2012 року кошти останній зобов`язався повернути по першій вимозі ОСОБА_8 . Тобто розписка не містить строку повернення кредиту. Позивач вказала, що періодично спілкувалася з померлим та він обіцяв повернути кошти, однак, враховуючи, що він перебував в іншій країні не мав змоги повернути їх швидко. Про те, що про смерть ОСОБА_4 позивач дізналася в травні 2023 року підтвердила також і відповідач ОСОБА_6 в письмових поясненнях наданих до суду та під час допиту її в судовому засіданні. Інші доводи відповідача ОСОБА_7 не спростовують доводів позивача.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі по справі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , тому, відповідно до 1218 ЦК України, прийняли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має правові підстави для пред`явлення вимоги до відповідачів, як спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_4 , щодо повернення його боргу за договором позики від 10.07.2012 року.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що за час свого життя позичальник свої зобов`язання за договором від 10.07.2012 року належним чином не виконав, спадщину після його смерті прийняли відповідачі по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в межах вартості майна, одержаного у спадщину, що узгоджується із положеннями ч.1 ст. 1282 ЦК України, а отже з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 має бути стягнутий борг спадкодавця ОСОБА_4 за договором позики від 10.07.2012 року, шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_4 . Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на вказану квартиру, суд означає наступне. Звернення стягнення на майно відбувається відповідно до вимог закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). У статті 392 ЦК України передбачено, що визнання права власності не породжує, а підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах. Посилання позивача на те, що звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності передбачено ч. 2 ст. 1282 ЦК України, не ґрунтується на законі, оскільки у зазначеній нормі не передбачена можливість звернення стягнення на майно саме шляхом визнання на нього права власності за кредитором. Тому в цій частині позовна вимога задоволенню не підлягає.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 13 420 грн. по 6 710 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 1046, 1047, 1049, 1050, 1282 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (1997 року народження, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 борг спадкодавця ОСОБА_9 за договором позики від 10.07.2012 року, шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 13 420 грн. по 6 710 грн. з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2024 року.