Апеляційне провадження №22-ц/824/1506/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою АТ «Сенс Банк» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року у справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Альфа Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги за кредитним договором № 0 ПАТ «Дельта Банк». 09 грудня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором №0 були відступлені на АТ «Альфа-Банк». Між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 195 000 швейцарських франків. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, a саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 64,90 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. Разом з тим, відповідач належним чином не виконував умови договору, в зв`язку з чим за ним станом на 01.06.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 560 231,22 швейцарських франків, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 185 174,48 швейцарських франків та заборгованості за відсотками у розмірі 375 056,74 швейцарських франків, що в перерахунку в національну валюту України складає 18 574 325,56 грн. Оскільки відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості перед позивачем за кредитним договором №0 від 26.10.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 64,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом реалізації її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою вартістю, що буде встановлена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У зв`язку з викладеним, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року в задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.10.2007 року відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 07 липня 2023 року позивач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

08 листопада 2023 року відповідач направив на адресу суду відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання, призначене на 21 листопада 2024 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги за кредитним договором № 0 ПАТ «Дельта Банк».

09 грудня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором №0 були відступлені на АТ «Альфа-Банк».

Згідно вищезазначеного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0, що було укладено між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , на користь АТ «Альфа-Банк».

Так, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 195 000 швейцарських франків.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, a саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 64,90 кв.м., шо знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 153328 від 26.10.2007 року.

Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором.

Разом з тим, відповідач належним чином не виконував умови договору, в зв`язку як вказує позивач за ОСОБА_1 утворилась заборгованість, що станом на 01.06.2021 року становить 560 231,22 швейцарських франків, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 185 174,48 швейцарських франків та заборгованості за відсотками у розмірі 375 056,74 швейцарських франків, що в перерахунку в національну валюту України складає 18 574 325,56 грн.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, 15 серпня 2011 року, заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі № 2-970/2011 було задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та стягнуто заборгованість за кредитним договором солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За результатом апеляційного перегляду вказаного заочного рішення, воно було залишене без змін. У касаційному порядку заочне рішення не оскаржувалося.

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, за яким було відчужене і право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1

07 листопада 2012 року, рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 02/2-7941/2012 було задоволено позов ОСОБА_2 до АКІБ «УкрСиббанк» та визнано припиненим Договір поруки №153328 від 26.10.2007 року та визнано припиненими зобов`язання за вказаним договором поруки. В подальшому, вказане рішення було оскаржене в апеляційному порядку ПАТ «Дельта Банк», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором у відповідності до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 19 грудня 2013 року, Апеляційний суд міста Києва відмовив у задоволенні вказаної апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк».

В подальшому, 24 липня 2013 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. було вчинено виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі за№ 1787, про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою ПАТ «Дельта Банк» про вчинення виконавчого напису.

14 жовтня 2014 року, рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/10589/14-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» та визнано виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. 24 липня 2013 року (зареєстрований в реєстрі № 1787) таким, що не підлягає виконанню.

В подальшому, за результатами апеляційного оскарження, Апеляційним судом м. Києва було винесено рішення від 19 лютого 2015 року, яким апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» була задоволена частково в частині розподілу витрат, при цьому дане рішення ще раз підтверджено визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. 24 липня 2013 року (зареєстрований в реєстрі № 1787) таким, що не підлягає виконанню.

ПАТ «Дельта Банк» зверталося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішенням Дарницького районного суду м. Києва 14 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року, однак ухвалою від 18 липня 2019 року, Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду виніс ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження та визнав підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішень неповажними.

У вересні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-970/2011 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2

05 грудня 2016 року суд відмовив у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк», з огляду на те, що рішення у справі № 2-970/2011 було винесене ще 15 серпня 2011 року. При цьому, Київським апеляційним судом було встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» приймало участь у апеляційному перегляді рішення Оболонського районного суду м. Києва, як процесуальний правонаступник АКІБ «УкрСиббанк», відповідно вже 06 лютого 2012 року ПАТ «Дельта Банк» було відомо про наявність у нього всіх прав та обов`язків позивача у справі, в тому числі прав стягувача.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовної заяви зазначив, що Договір № 2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 29 грудня 2019 року було укладено ПАТ «Дельта Банк» як особою, яка не володіє правом вимоги, відповідно ПАТ «Дельта Банк» не було кредитором і права кредитора в зобов`язанні не перейшли до набувача - АТ «Сенс Банк».

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактично, доводи апеляційної скарги зводяться до обґрунтування презумпції чинності правочину. Оскільки договори про відступлення прав вимоги не були оскаржені, у суду не було підстав вважати, що вони не діють.

В той же час дані доводи по суті не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зокрема, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову не тому, що вважав недійсним договір відступлення права вимоги, а тому, що Договір № 2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 29 грудня 2019 року було укладено ПАТ «Дельта Банк» як особою, яка не володіла правом вимоги, відповідно ПАТ «Дельта Банк» не було кредитором і права кредитора в зобов`язанні не перейшли до набувача - АТ «Сенс Банк».

Преюдиціальним судовим рішенням встановлено, що можливість примусового стягнення коштів за кредитом наразі вже припинено.

Звернення стягнення на предмет іпотеки, який є предметом розгляду в даній справі, є одним із способів такого примусового виконання кредитних зобов`язань, відтак наразі також не може бути реалізоване.

Ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Припинення права на примусове виконання рішення суду та стягнення коштів за кредитом встановлено вищевказаними рішеннями судів, що в свою чергу обумовлює відсутність задоволення скарги.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько