ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 712/3703/24
Провадження № 22-ц/821/1799/24
Категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.

суддів: Новікова О. М., Фетісової Т. Л.,

секретаря Мунтян К. С.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, у складі головуючого судді Борєйка О. М., -

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2024 позовні вимоги ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 3% річних в розмірі 4902,10 грн, 47553,35 грн інфляційних та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн, а всього 55483,45 грн.

11 вересня 2024 року ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» через підсистему «Електронний суд» подало заяву про покладення на відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 14493,51 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2024 року в задоволені заяви ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в матеріалах справи відсутня заява позивача та/або представника позивача, подана останнім на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Відмовляючи в задоволені заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача - адвокатом Грищенком О. М., який чітко усвідомлював необхідність подання заяви згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України до ухвалення рішення, про що особисто зазначив в своїй позовній заяві, не було зроблено заяву про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Не погоджуючись із ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.10.2024 ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» через підсистему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, вважаючи, що суд першої інстанції безпідставно вдався до застосування «правового пуризму», надмірної процесуальної формальності, не здійснивши при цьому дотримання норм ЦПК України та не дослідивши всі наявні документи в матеріалах даної справи, де, зокрема, містився не лише попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правничу допомогу, а й зроблено письмову відповідну заяву у формі, котра була доступною для суду.

В апеляційній скарзі зазначає, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» в позовній заяві вих. № 21-1/03 від 21.03.2024, яка міститься в матеріалах справи, повідомило про те, що в майбутньому із врахуванням умов та на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) додатково змушений буде понести витрати, пов`язані із розглядом відповідної позовної заяви, об`єм, розмір та обсяг котрих на сьогодні визначити неможливо, адже невідомо коли спір за даним позовом остаточно буде вирішено та котрий розмір витрат змушений буде додатково понести Заявник ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».

Крім того, скаржник вказує, що суд першої інстанції було доведено до відома, що попередньо сторони договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) керуються тим, що вартість однієї години роботи Виконавця складає від 1400,00 грн до 1700,00 грн (в залежності від різного роду умов та чинників, де орієнтовна загальна кількість годин визначається на рівні в цілому не більше 8-12 годин), участь у судовому засіданні (за необхідності), вартість участі у котрому складає 2500,00 грн, розмір гонорару не перевищуватиме 7-12 % від ціни позову.

Просить врахувати правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 та від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів не надходив.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В апеляційній скарзі ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» просило здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника Товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України перебачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята - шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Визначення терміну договір про надання правничої допомоги міститься у статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» у позовній заяві до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованостіповідомляло про те, що в майбутньому із врахуванням умов та на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) додатково змушений буде понести витрати, пов`язані із розглядом відповідної позовної заяви, об`єм, розмір та обсяг котрих на сьогодні визначити неможливо, адже невідомо коли спір за даним позовом остаточно буде вирішено та котрий розмір витрат змушений буде додатково понести Заявник ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».

Також, ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» в порядку ст. 141 ЦПК України зазначило та просило врахувати те, що орієнтовний розмір понесених судових витрат у зв`язку із існуванням даного позову, не буде перевищувати вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами Адвокатів відповідного регіону та/або Радами Адвокатів регіону найближчого до місця надання послуг (виконання робіт).

В позовній заяві, яка міститься в матеріалах справи, вказано, що сторони керуються тим, що вартість однієї години роботи Виконавця складає від 1400,00 грн до 1700,00 грн (в залежності від різного роду умов та чинників, де орієнтовна загальна кількість годин визначається на рівні в цілому не більше 8-12 годин), участь у судовому засіданні (за необхідності), вартість участі у котрому складає 2500,00 грн, розмір гонорару не перевищуватиме 7-12 % від ціни позову.

ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» в позовній заяві зобов`язувалося із врахуванням п. 8 ст. 141 ЦПК України, у випадку настання існування/понесення судових витрат у даній справі, повідомити про відповідне суд.

До позовної заяви доданий попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у справі, в якому зазначено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі до 20791,35 грн.

Відтак, колегія суддів вважає, що позивачем дотримано порядок повідомлення суду першої інстанції про орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які сторона очікує понести під час розгляду справи.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2024 позовні вимоги ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 3% річних в розмірі 4902,10 грн, 47553,35 грн інфляційних та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн, а всього 55483,45 грн.

Враховуючи, що судом першої інстанції прийнято ухвалу про проведення заочного розгляду даної справи, а саме рішення, згідно довідки про доставку електронного документу, було доставлено до електронного кабінету ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 08.09.2024 20:14:59, то останнім днем визначеного процесуальним законом п`ятиденного строку для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення в цій справі є 14 вересня 2024 року. Заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу сформовано в системі «Електронний суд» 11.09.2024.

Отже, визначений процесуальним законом строк на подання доказів щодо понесення витрат на правничу допомогу скаржником не пропущено.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» в суді першої інстанції здійснював адвокат Грищенко О. М., що підтверджується довіреністю від 31.08.2023, свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2099, Договором про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 22-02-2024/11 від 22.02.2024, Актом здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 10.09.2024.

Відповідно до п. 3.1 Договору № 22-02-2024/11 від 22.02.2024 сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим Договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи Виконавця складає 1500,00 грн. Окремо сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи Виконавця, зокрема, та не обмежуючись, становить: ознайомлення з матеріалами справи, отриманими у суді відповідної судової інстанції - 1700,00 грн; судові засідання - 2000,00 - 2500,00 грн/судове засідання у суді відповідної інстанції (в залежності від різного роду умов та чинників); побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх та документів до них сторонам та до суду; інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи - із розрахунку 1500,00 грн/год; витрати (квитки, добові тощо) - згідно з підтверджуючими документами.

Пунктом 3.8 Договору № 22-02-2024/11 від 22.02.2024 сторони погодили та визначили, що розміром гонорару Виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь Замовника визначається на рівні, що не перевищує 12 % від ціни позову Замовника до боржників.

При визначенні суми конкретного відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц,постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява N 19336/04, п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року).

Отже, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Такі висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 08 березня 2023 року в справі № 755/7694/20.

На підтвердження понесених витрат в матеріалах справи міститься Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 10.09.2024, у якому вказано, що відповідно до Договору № 22-02-2024/14 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 22.02.2024, за період із 22.02.2024 по 10.09.2024 Виконавець передає, а Замовник приймає наступні виконані роботи та надані послуги: організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань позовної заяви 5 год.; участь у судовому засіданні у даній справі 25.06.2024, надання пояснень, підтримання процесуальної та правової позиції 2000,00 грн; додаткова оплата («гонорар успіху») адвоката 4993,51 грн. Загальна вартість вказаних послуг склала 14493,51 грн. Сторони погодили, що вартість однієї години правової допомоги/роботи складає 1500,00 грн.

Згідно з п. 4 вказаного Акта, 100 % від вартості наданих Виконавцем робіт та послуг Замовник зобов`язується сплатити протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення/прийняття судового рішення за результатами завершення розгляду судом справи № 712/3703/24 до 27 вересня 2024 року.

Проаналізувавши наданий скаржником Акт з переліком виконаних послуг, апеляційний суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, визначені адвокатом Грищенком О. М. у розмірі 14493,51 грн є значно завищеними та підлягають зменшенню.

Так, за організацію, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань позовної заяви та за участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 25.06.2024 сума в 6000,00 грн є такою, яка, на думку суду, відповідатиме складності даної категорії справи та критерію розумності судових витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Щодо стягнення витрат з відповідачів «гонорару успіху» у зв`язку із прийняттям позитивного для замовника судового рішення у справі № 712/3703/24 у розмірі 9 % від суми позову, що становить 4993,51 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як «гонорар успіху», проте суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Відтак, враховуючи дані позиції Великої Палати Верховного Суду, клієнт і адвокат, користуючись принципом свободи договору, можуть визначити додаткові витрати між собою у вигляді «гонорару успіху», проте вказаний вид гонорару не підпадає під пряме визначення адвокатських послуг та, відповідно, не може переносить на іншу сторону (не сторону такого договору).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Адже вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Отже, винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як «гонорар успіху», за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні ст. 632, ст. 903 ЦК України та ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою в розумінні статті 137 ЦПК України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат. А тому, «гонорар успіху» не є складовою витрат на професійну правничу допомогу.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для покладення на відповідачів відшкодування «гонорару успіху», який сплачує заявник на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.

При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Щодо солідарного стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів звертає увагу, що солідарне стягнення витрат на професійну правничу допомогу чинним ЦПК України не передбачено.

Витрати на професійну правничу допомогу, є видом судових витрат. Розподіл судових витрат покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Солідарне стягнення суми судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, законом не передбачено.

Таким чином суд, позбавлений можливості розподілити витрати на професійну правничу допомогу шляхом їх солідарного стягнення з відповідачів у випадку задоволення позову про солідарне стягнення з них заборгованості. Натомість, суд здійснює такий розподіл відповідно до вимог Закону, зокрема ст. ст. 133, 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» задовольнити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, по 2000,00 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 18 грудня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков

Т. Л. Фетісова