КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8032/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р, Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Максимук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог від 14 листопада 2023 року, зобов`язати відповідача здійснити переказ грошових коштів у розмірі 823 981, 81 грн, які знаходилися на її розрахунковому рахунку на її рахунок в іншому банку, за її вказівкою.

Позов обґрунтованим тим, що між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, який банк розірвав в односторонньому порядку по причині, що позивач не надала документів про походження коштів. Позивачка вказувала, що документи надала, але її не повідомили, що вони не підійшли. У зв`язку із відмовою в обслуговуванні відповідач обмежив доступ до коштів, які залишилися на банківському рахунку під картковим номером № НОМЕР_1 . Позивач ні про розірвання договору, ні про те, що документи не підійшли, не була належним чином повідомлена. 29 вересня 2023 року позивач звернулася до відповідача з проханням переказати кошти на рахунок іншого банку, проте не отримала чіткої відповіді від відповідача щодо здійснення таких дій.

Позивач вказувала, що дії відповідача щодо обмеження доступу до рахунків позивача є незаконними та такими, що порушують права позивача, як власника грошових коштів, під час здійснення фінансового моніторингу позивач не мала доступу до своїх коштів на рахунку більше трьох робочих днів і також після відмови в обслуговуванні за вказівкою позивача відповідач не може переказати кошти позивача на рахунок іншого банку. Відповідач не надає позивачу будь-яких повідомлень та доказів дотримання банком її вимог, а також здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було обмежено доступ до рахунку. У результаті обмеження доступу до рахунку були порушені права позивача, вона змушена телефонувати до концентрів відповідача уточнюючи причину відмови в обслуговуванні, збирати довідки, вимагання яких нормативними документами, що регулюють банківську діяльність не передбачено. Але найголовніше, позивач не має можливості розпоряджатися своїм грошовими коштами. У результаті обмеження доступу до рахунку були порушені життєві зв`язки позивача. Позивач змушена звертатися до знайомих за позиками. Це принижує гідність та ділову репутацію позивача, ставить у незручне становище та спричиняє моральні страждання.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2024 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції встановлено, що між апелянтом та відповідачем дійсно були розірвані стосунки і на рахунку апелянта залишились кошти. Також відповідач у своєму відзиві зазначив, що мав бути надісланий лист-повідомлення на адресу реєстрації апелянта про розірвання договору, а також перелік документів, з якими апелянт повинен звернутись до будь-якого відділення банку. Однак через тимчасову окупацію міста, в якому зареєстрована апелянт, лист не було надіслано.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі посилалась на п. 1.1.3.2.1 внутрішніх правил відповідача, відповідно до якого, банк має право для різних цілей (належного інформування клієнта про внесення змін до договору, направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, розірвання договору (закриття рахунку), активацію додаткових послуг, актуалізації даних про клієнта, в тому числі контактних даних, інформування про розмір заборгованості за кредитом, інформування про здійснені клієнтом фінансові операції та рух коштів на його рахунку, проведення Банком акцій, проведення опитування про якість обслуговування, дистанційне обслуговування, оформлення платіжних документів тощо, надання реквізитів картки/рахунку клієнта, які містять: прізвище, ім`я та по батькові, індивідуальний податковий номер, номер рахунку, IBAN рахунку, у тому числі отримання згоди клієнта на вищезазначені дії) направляти клієнту повідомлення, використовуючи будь-які зазначені канали зв`язку на розсуд Банку: відправлення смс-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка «Viber», ОТР-пароль; поштовий лист; телеграма; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друк інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвін; комунікації у Системі «Приват24», в тому числі його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером «Channels», а також за допомогою інших мобільних додатків Банка та інших засобів комунікації.

Звернула увагу суду на те, що у відповіді на відзив позивач надала копії листування у чат-підтримці «ПриватБанк», де показано листування з оператором, де позивач намагається з`ясувати причину розірвання договору та можливість переказу коштів, що залишились на рахунку, на розрахунковий рахунок в інший банк, але суд першої інстанції не взяв до уваги цей доказ, аргументуючи його тим, що позивач повинен був подати усі докази відповідно до позовної заяви.

Вважає, що згідно з правилами банку даний спосіб комунікації, яким користувався апелянт, визнаний належним чином допустимий. А тому можна вважати, що апелянт надав інформацію відповідачу щодо прохання переказати кошти на рахунок в інший банк.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані також тим, що позивач у відповіді на відзив зазначала, що від початку повномасштабного вторгнення російської федерації перебуває за межами України. Отож звернутись до будь-якого відділення АТ КБ «ПриватБанк» у апелянта немає можливості, про що також повідомляла відповідача.

Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

19 березня 2024 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій просила проводити розгляд справи без її участі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що надані позивачкою докази на підтвердження звернення до відповідача, а саме роздруківку листування, не є належним доказом, оскільки з вказаного листування не вбачається хто є учасниками листування і коли воно відбулося, за допомогою якого застосунку воно здійснювалось.

Суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем порушено порядок подання доказів, оскільки вони не були подані до суду разом із позовною заявою, за приписами частини п`ятої статті 177 ЦПК України, не вказано поважних причин неможливості подати їх разом з нею, та недотримано форму подання, оскільки паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, а електронні докази не подавалися до суду стороною позивача. Тому суд першої інстанції вважав, що сторона позивача не скористалась своїм правом та не виконала свій обов`язок, що полягає у поданні доказів.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України банк не має право визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Відповідно до ч. 3 ст. 1074 ЦК України після отримання банком письмового повідомлення обтяжувача про наявність підстав для звернення стягнення на предмет обтяження, яким є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, клієнт за відповідним договором банківського рахунка не вправі без письмової згоди обтяжувача надавати банку розпорядження, а банк не вправі їх виконувати, якщо в результаті розмір грошових коштів на рахунку буде меншим за розмір забезпеченої обтяженням вимоги обтяжувача. Банк не перевіряє наявність підстав, зазначених в отриманому ним від обтяжувача повідомленні.

Відповідно до ч. 3 ст. 1075 ЦК України залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою чи в порядку, встановленому законом, перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг.

Станом на 15 вересня 2023 року у ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» були наявні відкриті рахунки із залишками:

- картка НОМЕР_2 (рахунок НОМЕР_3 ) залишок коштів на рахунку станом на 15 вересня 2023 року - 823 980, 99 грн;

- картка НОМЕР_4 (рахунок НОМЕР_5 ) залишок коштів на рахунку станом на 15 вересня 2023 року - 0, 35 грн;

- картка НОМЕР_6 (рахунок НОМЕР_7 ) залишок коштів на рахунку станом на 15 вересня 2023 року - 0, 47 грн.

15 вересня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» прийнято рішення відносно клієнта ОСОБА_1 про відмову від підтримання з нею ділових відносин (відмову в обслуговуванні) шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/подання інформації з метою введення в оману Банк (а.с. 63-64).

У вказаному повідомлені Банком було проінформовано ОСОБА_1 про те, що починаючи з дати прийняття рішення про відмову встановлюється обмеження доступу до дистанційних систем обслуговування (Приват24) та ОСОБА_1 буде відмовлено в обслуговуванні за продуктами Банку та в наданні банківських послуг і проведенні фінансових операцій за всіма відкритими Банком рахунками.

Також ОСОБА_1 проінформовано про те, що для перерахунку залишку її коштів на рахунку(ах) в Банку, позивачці чи її представнику необхідно, у строк до 30 календарних днів від дня надсилання повідомлення про відмову, звернутись до будь-якого відділення Банку, маючи при собі:

- реквізити рахунку(ів), відкритого в іншому банку на ім`я позивачки;

- документи, що підтверджують повноваження розпоряджатись рахунками та/або майном юридичної особи;

- документи, що посвідчують особу (паспорт громадянина України або інший документ, який посвідчує особу та згідно законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів);

- документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та містить реєстраційний номер облікової картки платника податків України;

- заяву про перерахування залишків коштів.

Також повідомлено, що у разі якщо позивачка чи її представник не звернуться до Банку протягом 30 календарних днів від дня відправлення повідомлення про відмову, Банк, після спливу 30 календарних днів від дати відправлення повідомлення про відмову, змінює порядок обліку коштів та рахунком(ами) шляхом перерахування залишку коштів з її рахунку(ів) на окремий аналітичний балансовий рахунку Банку з обліку заборгованості за недіючим рахунками (рахунок 2903) для подальшого обліку та повернення цих коштів на першу вимогу під час звернення позивача до Банку.

16 вересня 2023 року Банком було підготовлено (сформував та зареєстрував за № 20.1.0.0.0/7-230916/118 від 16 вересня 2023 року) для відправлення на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) повідомлення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку.

Однак з березня 2022 року місто Дніпрорудне Запорізької області тимчасово окуповане країною-агресором, тому відправити таке повідомлення не вдалося (фізично не можливо).

Встановлено, що до відповіді на відзив на позовну заяву позивачкою було додано копії переписки позивача з чат-підтримкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 40-43).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутнє письмове розпорядження позивача, надане відповідачу щодо розпорядження коштами. Також в матеріалах справи відсутні докази відмови відповідача у перерахунку коштів на рахунки, які б позивач визначала.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач має перешкоди на видачу доручення на уповноваження розпорядження коштами та наявність перешкод у позивача для видачі такого доручення.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачкою не доведено та не надано суду доказів того, що відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» було порушено права та інтереси позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповіді на відзив позивачка надала копії листування у чат-підтримці «ПриватБанк», де показано листування з оператором, де позивач намагається з`ясувати причину розірвання договору та можливість переказу коштів, що залишились на рахунку, на розрахунковий рахунок в інший банк, суд апеляційної інстанції відхиляє та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з наданого позивачкою листування не вбачається хто є учасниками листування та коли воно відбулося, за допомогою якого застосунку воно здійснювалося. Крім того, переписка в чат-боті не може бути підставою для здійснення перерахунку коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно з правилами банку даний спосіб комунікацій, яким користувалась позивачка, визначений належним чином допустимий, тому апелянт надав інформацію відповідачу щодо прохання переказати кошти на рахунок в інший банк, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки банком позивачку проінформовано про те, що їй або її законному представнику необхідно було звернутися до будь-якого відділення ПриватБанк та подати заяву про перерахування залишків коштів із наданням до неї реквізитів рахунку, відкритого в іншому банку на своє ім`я; документу, що посвідчує особу; документу, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб-платників та містить реєстраційний номер облікової картки платника податків України.

Доводи апеляційної скарги про те, від початку повномасштабного вторгнення російської федерації позивачка перебуває за межами України, а тому звернутись до будь-якого відділення АТ КБ «ПриватБанк» у позивачки немає можливості, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що остання перебуває за межами України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Та не надано доказів що її довіреній особі - представнику банк чинить перешкоди чи порушує права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивачки не було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами положення ст.ст. 509, 651, 1075 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «03» квітня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник