Справа № 487/4777/23
н/п 2/490/2045/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Твердохліб К.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2023 року відкрито провадження у справі.

Відповідно до розпорядження Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2024 року справу направлено до Центрального районного суду м. Миколаєва для розгляду.

Справа № 487/4777/23 надійшла до Центрального районного суду м. Миколаєва у квітні 2024 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2024 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. Крім цього залишено без задоволення клопотання ОСОБА_2 про залишення позову ОСОБА_1 без руху та клопотання ОСОБА_1 про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 . Також прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком до розгляду та об`єднано його в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Одночасно з цим витребувано у органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради висновок про доцільність визначення малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком залишено без розгляду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Цією ж ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України та про залишення позову ОСОБА_1 без руху.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі № 487/4777/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

У судове засідання з`явилася позивач ОСОБА_1 , яка позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Від представника органу опіки та піклування Миколаївської міської ради до суду надійшла заява, у якій представник просить провести розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на зазначене суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2023 року.

Від цього шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час розгляду справи у суді позивач ОСОБА_1 разом із донькою та сином на підставі відповідного дозволу проживають на території Словацької Республіки, в м. Нітрі.

Відповідно до рішення Районного суду Нітри у від 31 жовтня 2023 року судом призначено піклувальний захід, яким з моменту набрання законної чинності цієї постанови тимчасово передає, зокрема і неповнолітню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України, під особисту опіку матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також визначено батькові обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 300 Євро щомісячно.

Відповідно до підтвердження про відвідування дитячого садку виданого директором дитячого садку Матушковою Я. - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує на постійній основі дитячий садок в м. Нітра, начальний рік 2022/2023, 2023/2024 року. Крім цього у підтвердженні зазначено, що дитина приїхала з України в Словаччину разом з матір`ю і братом. Дитина легко адаптувалася до середовища дитячого садка, володіє всіма навичками самостійного обслуговування, бере участь у навчальній діяльності. Дитина регулярно відвідує садок, добре доглянута, чиста. Мати вчасно сплачує всі платежі.

Згідно рішення Піарасицької об`єднаної школи Св. Йозефа Калазанського від 10 травня 2024 року ОСОБА_7 зарахована на навчання до Піарастицької початкової школи ім. Св. Йозефа Калазанського.

Також неповнолітня ОСОБА_3 08 серпня 2018 року є членом секції сучасної гімнастики спортивного клубу при гімназії Нітрі.

На час розгляду справи позивач разом із неповнолітньою ОСОБА_8 проживає у АДРЕСА_1 . За цією адресою ОСОБА_1 проживає разом із донькою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_9 .

Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, 20 серпня 2024 року склав висновок №13974/02.02.01-22/03/14/24 про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ОСОБА_1 . Крім цього у висновку зазначено, що через військові дії в Україні, з метою створення безпечних умов для дітей, мати з двома дітьми евакуювалися до Словацької Республіки, де і перебувають до цього часу. ОСОБА_1 надала інформацію та відповідні документи, що перебуваючи в евакуації, забезпечена житлом, працевлаштована, малолітня ОСОБА_10 з 13 вересня 2022 року зарахована на дошкільне виховання та навчання до дитячого садку по АДРЕСА_2 . Мати здатна до незалежної життєдіяльності та самообслуговування, батьківські обов`язки виконує в повному обсязі, підстав для відібрання дитини у матері не виявлено.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із такого.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Наявними у справі доказами підтверджується, що позивач має самостійний дохід (надано контракт з найму, укладений з компанією Manpower Group Slovensko s.r.o), місце для проживання та займається вихованням та утриманням дитини, та може забезпечити їй належні умови для проживання та розвитку.

Суд враховує висновок виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 20 серпня 2024 року №13974/02.02.01-22/03/14/24, в якому зазначено що, найкращим інтересам дитини відповідає проживання дитини з матір`ю. Також суд бере до уваги, що Районним судом Нітри надано оцінку умовам проживання та навчання ОСОБА_11 та визнано ці умови такими, що придатні для проживання та розвитку дитини.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та визначення місця проживання дитини ОСОБА_11 разом із матір`ю.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору, сплаченого за подачу позову до суду.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 141, 259, 263-265 ЦПК України, України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) 1073 грн 60 коп. судового збору сплаченого за подачу позову до суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 грудня 2024 року.

Суддя Л.М. Шолох