РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

при секретарі Заверуха О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку окремого провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу зазаявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Раневич Орест Юрійович, заінтересована особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Любов Іванівна, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду із заявою, просить ухвалити рішення про встановлення факту належності їй договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Чаус Л.М. 27 лютого 1997 року та зареєстрованого в реєстрі за №7-565, у якому набувачем квартири АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_1 та реєстраційного посвідчення від 18 березня 1997 року №670, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації Львівського обласного управління житлово-комунального господарства про те, що квартира АДРЕСА_1 в цілому зареєстрована за гр. ОСОБА_1 на праві особистої власності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.02.1997 року між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Чаус Л.М. та зареєстрований у реєстрі за №7-565. За цим договором вона набула у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 15,5 кв.м та кухні, загальна площа квартири 28,3 кв.м. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 18.03.1997 року №670 Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що дана квартира в цілому зареєстрована за гр. ОСОБА_1 на праві особистої власності на підставі Договору довічного утримання, посвідченого Першою Львівською державною нотаріальною конторою в реєстрі за №7-565 від 27.02.1997 року. 16.10.2023 року державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який був відчужувачем зазначеного в цьому договорі майна, знято заборону відчуження даної квартири. 17.11.2023 року вона звернулась до нотаріуса з метою дарування належної їй на праві власності квартири, однак отримала відмову, оскільки у правовстановлюючих документах на квартиру та паспортних даних є розбіжності в по батькові власника квартири, а саме зазначено « ОСОБА_1 » а в паспорті зазначено « ОСОБА_3 ». Тому змушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У підтвердження заяви покликається на долучені до справи документи. Просить заяву задоволити.

У судове засідання заявник не з`явилася, заявою до суду просить справу слухати у її відсутності і заяву про встановлення факту задоволити в повному обсязі. Враховуючи представлені документи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності заявника.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, заявами до суду просять справу слухати у їх відсутності і у вирішенні заяви про встановлення факту покладаються на розсуд суду. З врахуванням зібраних доказів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про підставність заяви.

У відповідності до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі.

Згідно долучених до матеріалів справи листа Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, копії паспорта серії НОМЕР_1 від 25.01.2016 року та картки фізичної особи платника податків, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « ОСОБА_1 ».

На підставі договору довічного утримання від 27.02.1997 року, укладеного між заявницею та ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Чаус Л.М. та зареєстрований у реєстрі за №7-565, заявниця набула у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 15,5 кв.м та кухні, загальна площа квартири 28,3 кв.м., її ім`я та по батькові зазначено як ОСОБА_1 .

На підставі договору довічного утримання від 27.02.1997 року №7-565, Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення про право особистої власності в цілому на дану квартиру та зареєстровано таку за гр. ОСОБА_1 .

Крім того, у заявниці наявні й інші документи на імя « ОСОБА_1 », зокрема приватизаційне платіжне доручення №4514 від 26.08.1994 року та сертифікат №814 від 15.03.1995 року, які видавалися на основі паспортних даних заявниці ОСОБА_1 .

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.12 Постанови N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Досліджуючи в судовому засіданні подані заявником документи, оцінюючи в сукупності подані докази, судом встановлено, що в правовстановлюючому документі, допущено очевидну помилку при написанні по батькові заявника. Тому, на думку суду, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності правовстановлюючого документу.

Таким чином суд приходить до переконання про підставність заяви та задовольняє її.

Керуючись ст.ст. 19, 76-77, 265, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Раневич Орест Юрійович, заінтересована особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Любов Іванівна, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про встановлення факту, що має юридичне значення- задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, зокрема встановити факт належності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Чаус Л.М. 27 лютого 1997 року та зареєстрованого в реєстрі за №7-565, у якому набувачем квартири АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_1 та реєстраційного посвідчення від 18 березня 1997 року №670, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації Львівського обласного управління житлово-комунального господарства про те, що квартира АДРЕСА_1 в цілому зареєстрована за гр. ОСОБА_1 на праві особистої власності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355 ЦПК України, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 10.06.2024 року.

Суддя Н.В. Нор