Справа № 462/9887/23 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/2185/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справуза апеляційною скаргою ТОВ «Качай гроші» на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 червня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії N? 00-7698300 від 25 квітня 2023 р.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит ! національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, Позичальник зобов?язується одержати та повернути Кредит, сплатити проценти зі користування ним та виконати інші обов?язки, передбачені Договором.

Відповідно до пункту 1.2. Договору сума Кредитного ліміту складає: 10500,00 (десять тисуч п?ятсот ) гривень. Тип кредиту - Кредитна лінія.

Відповідно до пункту 1.3.1 Позичальник зобов?язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 15 травня 2023р. протягом дії Кредитної лінії.

Позичальник зобов?язаний сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами.

Відповідно до пункту 1.4. Тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до пункту 1.4.1. Договору знижена процентна ставка становить 1,50(один цілих 50 сотих)% від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, надається

Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п.1.3.1. даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування Кредитом, тобто з 1 по 20 день включно.

Відповідно до пункту 1.4.2. Договору стандартна процентна ставка складає 2,50 (два цілих 50 сотих) % від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування Кредитом, починаючи з 21 дня користування Кредитом, по день повернення Кредиту.

Відповідно до пункту 1.4.3. Договору позичальник розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору і застосовується відповідно до п.1.4.2. Договору.

Кредитодавець свої зобов?язання за Договором виконав, про що свідчить інформаційна довідка від ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс» від 28 листопада 2023 року. Проте відповідач не виконав свої зобов?язання та не сплатив проценти за користування кредитом.

Термін платежу за договором настав, однак відповідач не виконав свої зобов?язання, а саме: не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти. У зв?язку з цим Кредитодавець звернувся до суду за захистом своїх прав.

Посили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 40 500 грн., що складається з основної заборгованості в сумі 10 500 грн. та суми заборгованості за процентами 30 000 грн.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 14 червня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованість у розмірі 10 500 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 556 гривень 68 копійок

Вищезгадане рішення в частині відмовлених позовних вимог в апеляційному порядку оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай гроші».

В апеляційній скарзі не погоджується з посиланням суду першої інстанції на те, що в Україні діє воєнний стан та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, з огляду на те що позичальником не було нараховано штрафних санкцій. Сума, в задоволенні якої відмовив суд першої інстанції є відсотками за користування кредитом, які розраховані в межах укладеного кредитного договору.

Також не погоджується з посиланням суду першої інстанції на ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки в даному випадку йдеться про відповідальність за невиконання зобов`язання, які також відсутні в правовідносинах між позивачем та відповідачем.

Просять рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 червня 2024 р. в частині відмови в стягненні з відповідача заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовільнити в повному обсязі та здійснити перерозподіл судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 18 грудня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Судом та матеріалами справи встановлено, що 25 квітня 2023 року, між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 , укладено договір кредитної лінії №00-7698300, згідно якого, відповідачу надано грошові кошти в розмірі 10 500 грн. Матеріали справи також містять паспорт споживчого кредиту та графік платежів до кредитного №00-7698300 від 25 квітня 2023 року.

Згідно повідомлення від 28 листопада 2023 року, - 25 квітня 2023 року, через ТОВ «Фінансова компанія «Сан-Райз Фінанс» було проведено успішне перерахування коштів в розмірі 10 000 грн.

Як вбачається з детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №00-7698300, станом на 28 листопада 2023 року, в відповідача наявна заборгованість в розмірі 40 500 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 500 грн., та заборгованості за відсотками в розмірі 30 000 грн.

Як вбачається з відповіді АТ «Універсал Банк», картка 537541ХХХХХХ2097 належить ОСОБА_1 . На зазначену картку 25 квітня 2023 року було здійснено переказ грошових коштів в розмірі 10 000 гривень.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованість у розмірі 10 500 гривень, суд прийшов до висновку, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про сплату відповідачем заборгованості в розмірі 10 500 грн., що становить тіло кредиту. В той же час, заборгованість за нарахованими процентами була нарахована відповідачу в період дії воєнного стану на території України, а відтак, суд прийшов до переконання, що вказані нараховані відсотки підлягають списанню.

Однак, з таким висновком колегія суддів не може погодитися повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір № 00-7698300 від 25 квітня 2023 року між відповідачем та ТзОВ " Качай гроші" було укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору встановлено, що ОСОБА_1 при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, зареєстроване місце проживання.

ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подав заявку на отримання позики та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав ОСОБА_1 одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договору позики.

Також, 25 квітня 2023 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту електронним підписом, відтвореним шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що вищенаведений кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не заперечував проти укладеного правочину, не спростував факт укладення ним вказаного договору і отримання на підставі вказаного договору кредиту.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не виконав зобов`язань за кредитним договором, допущену заборгованість ним у встановленому порядку не погашено.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

За змістом частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай гроші» підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту за Договором №00-7698300 від 25 квітня 2023 року в розмірі 10 500 грн.

При цьому, суд першої інстанції прийшов до переконання про відмову в стягненні нарахованих відсотків, оскільки сума нарахованих відсотків що перевищує суму боргу на більше ніж 50 відсотків від отриманого кредиту, що є несправедливим та суперечить принципам розумності і добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків позивача як споживача послуг фінансової установи, та така була нарахована відповідачу в період дії воєнного стану на території України.

Однак, колегія суддів з такими висновками не може повністю погодитись.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з пунктом 1.2. договору сума кредитного ліміту складає: 10500,00 гривень, тип кредиту - кредитна лінія.

Відповідно до п. 1.3 строк дії кредитної лінії 120 днів, позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 23 серпня 2023 року або достроково.

Відповідно до пункту 1.3.1 позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 15 травня 2023 року протягом дії кредитної лінії, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами.

Згідно із п. 1.4.1 договору знижена процентна ставка становить 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п. 1.3.1 даного договору.

Відповідно до п. 1.4.2 стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження №12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Як убачається з пунктом 3.4 Кредитного договору, сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Виходячи з вищенаведеного, висновки районного суду в частині відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості за нарахованими процентами відповідно до Кредитного договору є помилковими, оскільки сторони погодили процентну ставку за користування кредитом.

Як вбачається з детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №00-7698300, станом на 28 листопада 2023 року, в відповідача наявна заборгованість в розмірі 40 500 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 500 грн., та заборгованості за відсотками в розмірі 30 000 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, є обґрунтованими.

Разом з тим, у пункті 8.38 постанови від 18.03.2020 № 902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Колегія суддів вважає, що встановлений у п. 1.6 Кредитного договору розмір річної ставки процентів в розмірі 5936,38%, що нараховані за частиною другою статті 625 ЦК України, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, а тому вважає за необхідне зменшити заборгованість за процентами з 30 000 грн до розміру заборгованості за тілом кредиту 10 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1086 грн. (2147 грн сплачений судовий збір за подання позовної заяви х 50,6%).

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач просив стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в матеріалах справи містяться: договір про надання юридичної (правничої) допомоги №04/01 від 04 січня 2023 року, укладений між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_2 про надання юридичної допомоги (а.с. 31-32), акт приймання-передачі виконаних робіт від 06 грудня 2023 року (а.с. 27), квитанцію № 06/12 від 06 грудня 2023 року (а.с. 26).

Згідно із акту приймання-передачі виконаних робіт від 06 грудня 2023 року, загальна вартість послуг наданих адвокатом по договору становить 8 000 грн. Загальна вартість вказаних послуг включає в себе:

1.Консультація клієнта, узгодження правової позиції 2 000 грн.;

2.Підготовка проекту позовної заяви 4 000 грн.;

3.Підготовка адвокатського запиту до АТ «Універсал Банк» - 1000 грн.;

4.Підготовка клопотання про витребування доказів 1000 грн.

З матеріалів справи встановлено, що правову допомогу ТОВ «Качай гроші» у даній справі надавала адвокат Кузеванова Р.Р.

В підтвердження понесених витрат відповідно до договору про надання юридичної (правничої) допомоги №04/01 від 04 січня 2023 року, було долучено квитанцію № 06/12 від 06 грудня 2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/12876/19, зауважила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

При цьому, колегія суддів, звертає увагу на ту обставину, що чинне процесуальне законодавство визначає критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З огляду на часткове задоволення позовної заяви, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (складання позовної заяви, адвокатського запиту, клопотання), беручи до уваги, що даний спір є спором незначної складності, підготовка документів та надання послуг не потребує значних затрат часу, а також врахувавши принципів співмірності та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу та дійшла висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай гроші» судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанцій у розмірі 3 000 грн.

Враховуючи наведене апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позову.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1063 грн. судових витрат (3220,80 грн сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги х 33%).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» заборгованість у розмірі 20 500 (дванадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) гривень з яких:

-10 500 грн заборгованість за кредитом;

-10000 гривень заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» судовий збір у розмірі 1086 грн. та 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» судовий збір у розмірі 1063 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.