КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024року місто Київ

справа № 356/547/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 15 жовтня 2024 року про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Капшученко І.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила:

встановити факт спільного проживання її та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, що розташоване по АДРЕСА_1 ;

визнати за нею право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частину домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, що розташоване по АДРЕСА_1 ;

визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/6 частину домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 15 жовтня 2024 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та визнання права власності на майно в порядку спадкування до набрання законної сили судовим рішенням, яким завершиться розгляд цивільної справи №356/730/23.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що зупиненням провадження у даній справі, суд першої інстанції штучно створив для ОСОБА_4 умови, при яких він має можливість вирішувати спір про спадкування майна без вирішення питання про обсяг спадкового майна.

Вказувала, що саме в справі №356/547/24 вирішується питання щодо обсягу спадкового майна, яке має намір успадкувати в судовому порядку ОСОБА_4 у цивільній справі №356/730/23.

Зазначала, що пославшись на взаємопов'язаність справ, суд першої інстанції взагалі не аргументував, чому справа №356/547/24 не може бути вирішена до вирішення цивільної справи №356/730/23, та які саме обставини не можуть бути самостійно встановлені в рамках розгляду даної справи.

Посилалась на те, що зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що предмет доказування, обставини, що підлягають з'ясуванню судом, межі судового розгляду у вказаних справах є різними та рішення у справі №356/730/23 не може створювати для вказаної справи преюдицію. Навпаки, обсяг обставин, що підлягають з'ясуванню в межах даної справи, є значно ширшим за предмет доказування у справі №356/730/23, а тому необхідно зупинити провадження саме у справі №356/730/23.

Вказувала, що у межах справи №356/547/24 вирішується питання щодо обсягу спадкового майна, яке має намір успадкувати в судовому порядку ОСОБА_4 у цивільній справі №356/730/23.

Зазначала, що визнання майна спільним майном подружжя, виключення його зі складу спадкової маси та визнання права власності вплине на вирішення позовних вимог в справі №356/730/23, в якій ОСОБА_4 просить поділити це майно між сторонами.

Посилалась на те, що саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов'язаність двозх справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

10 листопада 2024 року від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на адресу Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Частиною 2 ст.367 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у вказаній справі, суд першої інстанції виходив з того, що в межах справи №356/730/23 вирішується питання про визнання права власності на майно, що належало померлій ОСОБА_6 як частки у праві спільної сумісної власності подружжя, від вирішення якого безпосередньо залежить питання про обсяг спадкової маси після смерті ОСОБА_3 . За межами пред'явлених вимог та за наявними доказами в межах цієї справи №356/547/24 неможливо встановити та оцінити вказані вище обставини (факти), які є предметом судового розгляду іншої цивільної справи №356/730/23 та безпосередньо впливають на вирішення даної справи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.6 ч.1 ст.251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідачів про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та визнання права власності.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що з 23 травня 1980 року ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_4 .

Вказувала, що рішенням Згурівського районного суду Київської області від 21 листопада 2005 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано.

Зазначала, що з грудня 1994 року вона та ОСОБА_3 розпочали спільно проживати як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу.

Посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився спільний син ОСОБА_3 .

Вказувала, що 24 грудня 2011 року вона та ОСОБА_3 уклали шлюб, проте ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Зазначала, що 24 березня 2003 року вона та ОСОБА_3 придбали нежитлову будівлю загальною площею 56,20 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право на цю нежитлову будівлю було оформлено і зареєстровано на її чоловіка ОСОБА_3 .

Посилалась на те, що дану будівлю було фактично знесено, змінено її цільове призначення та збудовано домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345 кв.м та 21 лютого 2009 року виконкомом Березанської міської ради на ім'я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на вказаний об'єкт нерухомості.

Відповідно до матеріалів справи, Березанським міським судом Київської області в межах справи №356/730/23 вирішується спір щодо належності ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_6 на праві власності 1/2 частини нежитлової будівлі загальною площею 56,20 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що складає 1/12 частки домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345 кв.м, а також визнання за ОСОБА_4 права власності на 11/24 частки домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 .

З оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою для зупинення провадження у даній справі став факт розгляду Березанським міським судом Київської області цивільної справи №356/730/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування.

Колегія суддів вважає, вирішення позовних вимог у справі №356/730/23, в якій вирішується питання про визнання права власності ОСОБА_4 в порядку спадкування на частину домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 не є визначальними для вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та визнання права власності на частину вказаного вище домоволодіння.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розгляд справи №356/547/24 об'єктивно неможливий до розгляду справи №356/730/23 та набрання законної сили судовим рішенням за результатами її розгляду.

Згідно з ч.6 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 15 жовтня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: