П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Ферлей Н.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.04.2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №269648-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

11.04.2021 року ТОВ «Бізнес позика» направило ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір №269648-КС-001 про надання кредиту, а ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №269648-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-4066, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 11.04.2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Договір №269648-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Згідно умов договору, ТОВ «Бізнес позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 17 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (Далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0.7639712 процентів за кожен день користування Кредитом.

ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 17 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті).

22.04.2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору №269648-КС-001 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписано у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес позика» надало позичальнику додатково кредит у сумі 8 000,00 грн, комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 1 200,00 грн.

Також, 29.06.2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 2 до договору №269648-КС-001 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписано у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес позика» надало позичальнику додатково кредит у сумі 30 000,00 грн., комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 4 500,00 грн.

Боржник свої зобов`язання за кредитним договором №269648-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково здійснила оплату коштів, чим порушив свої зобов`язання встановлені договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором №269648-КС-001 на загальну суму 25 573,37 грн.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач, належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у боржника станом на 02.11.2023 року утворилась заборгованість за договором №269648-КС-001 про надання кредиту в розмірі 103 364,94 грн.

У зв`язку з викладеним, ТОВ «Бізнес позика» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №269648-КС-001 від 11.04.2021 року, що становить 103 364,94грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 43 195,75 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 55 669,19 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 4 500,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Договором про надання кредиту №269648-КС-001 від 11.04.2021 року в розмірі 103 364,94 грн. (сто три тисячі триста шістдесят чотири гривні 94 копійки), яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 43 195,75 грн (сорок три тисячі сто дев`яносто п`ять гривень 75 копійок); суми прострочених платежів по процентах у розмірі 55 669,19 грн (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень 19 копійок); суми прострочених платежів за комісією у розмірі 4 500,00 грн (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок); стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 12.08.2024 року відповідач подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання, призначене на 05.12.2024 року, сторони не з`явилися, сторони не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомляли, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направляли.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт обґрунтувала свою скаргу насамперед тим, що вона є внутрішньо переміщеною особою, відтак щодо неї не можуть бути застосовані штрафні санкції за кредитним договором, а нарахування за ними не можуть перевищувати обумовлених договором відсотків.

З точки зору апеляційного суду дана позиція апелянта не може бути прийнята судом.

В рамках справи суд стягнув розмір заборгованості за тілом кредиту та передбачені договором відсотки. При цьому жодного заперечення щодо розміру заборгованості апелянт не надавала. За таких умов доводи апелянта не спростовують обґрунтованості та належності висновків суду першої інстанції.

Не можуть бути прийняті і доводи апелянта щодо незаконності рішення суду, які вона ґрунтує з посиланням на положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язку фінансової установи здійснити реструктуризацію заборгованості за кредитом на вимогу позичальника, оскільки, як зазначала сама апелянт, з такою вимогою до кредитора вона не зверталася.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що у своїй апеляційній скарзі апелянт також зазначила і про незаконність з її точки зору стягнення з неї 4500, 00 грн. комісії по кредиту.

Банкам та іншим фінансовим установам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 19 серпня 20202 року у справі № 641/11984/15-ц.

Верховний Суд зазначив, що положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону "Про банки і банківську діяльність", частиною четвертою статті 11 Закону "Про захист прав споживачів" і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону "Про захист прав споживачів" (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону "Про захист прав споживачів", норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону "Про споживче кредитування" № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року.

Умовами кредитного договору (пункт 6.2) передбачено, що при невиконанні позичальником умов, передбачених пунктом 2.2.11 договору, банк зобов`язаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку. При цьому позичальник сплачує банку винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку якщо кредит надається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено сплата винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати.

Таким чином, зазначена винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, відтак пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними.

Оскільки вищевказана умова договору є нікчемною, вказані кошти не можуть бути стягнені судом, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині визначеної суми підлягає зміні.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення або зміни рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року в частині визначення суми стягнення змінити, стягнувши з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки,26, офіс 411, м. Київ, 01133) заборгованість за договором про надання кредиту №269648-КС-001 від 11.04.2021 року у розмірі 98 864 (дев`яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн 94 коп, яка складається з 43 195 (сорок три тисячі сто дев`яносто п`ять) грн 75 коп заборгованості по тілу кредиту та 55 669 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн 19 коп заборгованості по процентах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько