РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року

м. Рівне

Справа № 570/2835/23

Провадження № 22-ц/4815/392/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового спрощеного позовного провадження у м. Рівне апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Ніколаєнко О.М. на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08 січня 2024 року року, ухвалене в складі судді Верзун О.П., дата складання повного тексту рішення 08.01.2024 року, у справі № 570/2835/23

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 05.02.2019 р., згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Після чого за допомогою ОТП було підписано заяву № б/н від 04.10.2021.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

В порушення умов кредитного договору відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, тому станом на 14.02.2023 виникла заборгованість в сумі 47328,49 грн., що складається з наступного: 38727,77 грн. - заборгованість за тілом кредитом; 8600,72 грн. заборгованість за відсотками користування кредитом.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08 січня 2024 року позовну заяву АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.10.2021 в розмірі 38727,77 гривень станом на 14.02.2023, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, та судові витрати по справі у розмірі 2196,26 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, АТ КБ «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог і в цій частині ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано те, що між сторонами було укладено кредитний договір шляхом приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач висловив бажання отримати кредит та власним підписом засвідчив, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами обслуговування кредитних карток «Універсальна». Також позивач посилався на те, що відповідач підписав заяву від 04.10.2021 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка містить вичерпні дані про умови кредитування.

Вважає, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків за користування кредитом.

Крім того, зазначає, що якщо суд першої інстанції не погоджувався з розрахунком банку по відсоткам, то він повинен був навести власний розрахунок відсотків за обліковою ставкою НБУ, а не повністю відмовляти у стягненні заборгованості за відсотками.

Звертає увагу, що стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог в частині стягнення розміру заборгованості є необґрунтованими.

Покликається на незастосування судом постанов Верховного Суду у аналогічних справах та просить апеляційний суд оцінити надані докази та правові висновки зазначенні у постановах Верховного Суду.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Встановлено, що 05.02.2019 між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та отримання кредитного ліміту на картковий рахунок.

У даній анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Крім того, 04.10.2021 року відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування.

Пізніше 04.10.2021 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг за яким надано кредитну картку «Універсальну» з терміном дії 12/24, дата відкриття 04.10.2021 (а.с.17).

Згідно довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), картковий рахунок стартував 04.10.2021 з кредитним лімітом 7000,00 гривень. Кредитний ліміт неодноразово змінювався та 14.12.2021 кредитний ліміт збільшено до 37000,00 гривень (а.с.16).

Згідно розрахунку наданого позивачем станом на 14.02.2023 утворилась заборгованість в сумі 47328,49 грн., що складається з наступного: 38727,77 грн. - заборгованість за тілом кредитом; 8600,72 грн. заборгованість за відсотками користування кредитом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, про порушення відповідачем умов договору та про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 38727,77 грн. - фактично отриманої суми кредитних коштів, якими користувався відповідач.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відмовляючи в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що Умови та Правила надання банківських послуг, а також тарифи не містять підпису відповідача, а відтак підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатися договором приєднання, оскільки не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, а саме домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду з таких підстав.

В частинах 1 та 2 статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, позивач посилався на заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка були підписані відповідачем 04.10.2021 року в якій погоджено умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками з підстав недоведеності згоди сторін щодо умов договору в цій частині, суд першої інстанції залишив поза увагою, що банком на підтвердження обставин, якими обґрунтовано його вимоги, надано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 04 жовтня 2021 року, яка підписана особисто відповідачем, де відповідач погодився з умовами надання кредиту, в тому числі з розміром базової процентної ставки та процентною ставкою, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, а також іншими умовами.

Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Зі змісту заяви, процентна ставка для карт «Універсальна» становить 42% річних.

З розрахунку заборгованості вбачається, що 8 600,72 грн. процентів за користування кредитними грошима Банком нараховано за період з 04 жовтня 2021 року до 14 лютого 2023 року, тобто за період коли позичальник погодив нарахування вказаних відсотків і саме в такому розмірі.

Зважаючи на те, що сторони при укладенні договору погодили розмір та порядок нарахування процентної ставки користування кредитними коштами, а також враховуючи, що надані позивачем докази (розрахунок заборгованості, виписка про рух коштів, отримання та користування кредитними коштами) відповідачем всупереч процесуальному обов`язку не спростовані, - наявні підстави для висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог в частині вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами.

Враховуючи, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, судове рішення з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, необхідно скасувати у частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом із ухваленням нового про задоволення позову в цій частині.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 2 684,00 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, та 4 026,00 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Ніколаєнко О.М. задовольнити.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08 січня 2024 року в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () - 8 600,72 (вісім тисяч шістсот ) грн. 72 коп. заборгованості за відсотками за договором № б/н від 04.10.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () - 2 684,00 судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 4 026,00 грн. за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 20 червня 2024 року.

Головуючий суддя:

Судді :