Справа № 462/4039/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального автопідприємства № 1 (третя особа ОСОБА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 37854 гривні 77 коп. майнової шкоди, 1100 гривень 00 грн. витрат з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, 4500 гривень 00 коп. витрат на виготовлення звіту, 12000,00 грн. моральної шкоди, 12000 гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги мотивує тим, що 05 березня 2024 року, о 15 год. 22 хв., на АДРЕСА_1 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса «Електрон» А18501, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням. Дана ДТП сталася в результаті порушення пунктів 2.3Б, 13.1 ПДР України водієм автобуса «Електрон» А18501 ОСОБА_3 . Цивільно-правова відповідальність водія автобуса на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» згідно з договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 грудня 2023 року № АР/6371998, яким передбачався ліміт за шкоду майну в розмірі 160000,00 грн., франшиза 1600,00 грн. На момент ДТП автобус належав на праві власності відповідачу Львівському комунальному автопідприємству № 1, а третя особа ОСОБА_2 працював на посаді водія у зазначеному підприємстві. На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 158400 грн. 00 коп. Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 № 309/03-24 від 27 березня 2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , на дату події становить 445436,66 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 468776,04коп.; ринкова вартість КТЗ марки «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , без урахування аварійних пошкоджень на дату події 05 березня 2024 року становить 445436,66 грн.; вартість з урахуванням пошкоджень після ДТП КТЗ марки «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , становить 249181,89 грн. У зв`язку із наведеним, на підставі вимог статті 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача суму різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Крім цього, в результаті протиправних дій відповідача було спричинено пошкодження його майна позивача, що вплинуло на якість його повсякденного життя, в тому числі за рахунок того, що він не міг користуватися автомобілем, а відтак, йому була нанесена моральна шкода. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Львівського комунального автопідприємства № 1 подав до суду відзив, в якому вимогу щодо стягнення з їх підприємства майнової шкоди в розмірі 37854 гривні 77 коп. визнав повністю. Проти стягнення моральної шкоди заперечив, покликаючись на те, що нічим не підтверджується факт того, що в результаті пошкодження майна позивач зазнав моральні страждання. Також, не визнав вимогу про стягнення 4500 гривень 00 коп. витрат на виготовлення звіту та просить зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу в розмірі 12000,00 грн. /а.с.66,67/.

15 травня 2024 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяви із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Фактичні обставини у справі, встановлені судом.

Судом встановлено, що 05 березня 2024 року, о 15 год. 22 хв., на вул. Кузневича,16а у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса «Електрон» А18501, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Дана ДТП сталася в результаті порушення пунктів 2.3Б, 13.1 ПДР України водієм автобуса «Електрон» А18501, номерний знак НОМЕР_1 третьою особою ОСОБА_3 .

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01 квітня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 850 грн. /а.с.9/.

Цивільно-правова відповідальність водія автобуса «Електрон» А18501, номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» згідно з договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 грудня 2023 року № АР/6371998, яким передбачався ліміт за шкоду майну в розмірі 160000,00 грн., франшиза 1600,00 грн. /а.с.17/.

З вищевказаних документів убачається, що на момент ДТП автобус «Електрон» А18501, номерний знак НОМЕР_1 , належав на праві власності відповідачу Львівському комунальному автопідприємству № 1, а третя особа ОСОБА_2 працював на посаді водія у зазначеному підприємстві з 04 березня 2023 року /а.с.65/.

Внаслідок зазначеної ДТП транспортному засобу «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику ОСОБА_1 , завданий матеріальний збиток, що підтверджується схемою ДТП від 05 березня 2024 року /а.с.11-15/.

Позивач сплатив ФОП ОСОБА_5 1100,00 грн. за евакуацію пошкодженого автомобіля «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , з місця ДТП, що підтверджується актом виконаних робіт та фіскальним чеком /а.с.45,46/.

На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 158400 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою АТ КБ Приватбанк від 12 квітня 2024 року /а.с.23/.

Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» належним чином виконало свої зобов`язання, виплативши ОСОБА_1 страхове відшкодування в межах максимального страхового ліміту, передбаченого умовами страхового полісу від 12 грудня 2023 року № АР/6371998 (160000,00 грн. (ліміт) 1600,00 грн. (франшиза) = 158400,00 грн.).

Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 № 309/03-24 від 27 березня 2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , на дату події становить 445436,66 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 468776,04коп.; ринкова вартість КТЗ марки «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , без урахування аварійних пошкоджень на дату події 05 березня 2024 року становить 445436,66 грн.; вартість з урахуванням пошкоджень після ДТП КТЗ марки «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , становить 249181,89 грн. /а.с.24-42/.

15 березня 2024 року позивач оплатив рахунок ФОП ОСОБА_4 за виготовлення вищевказаного звіту в розмірі 4500 грн. 00 коп. /а.с.44/.

З огляду на наведене, позивач, врахувавши, що страхова компанія виконала своє зобов`язання в межах страхового ліміту, вважає, що не відшкодована частина завданої шкоди підлягає стягненню з Львівського комунального автопідприємства № 1, оскільки вказана шкода була завдана їх працівником ОСОБА_3 під час виконання ним своїх трудових обов`язків, і тому, позивач направив відповідачу письмову заяву претензію, в якій просив відшкодувати йому нанесену шкоду /а.с.48/.

Мотиви суду, застосовані норми права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Аналіз змісту глави 82 ЦК України підтверджує, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Згідно з частиною першою статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Беручи до уваги, що майнова шкода ОСОБА_1 була нанесена ОСОБА_6 під час виконання останнім трудових обов`язки водія Львівського комунального автопідприємства № 1, суд вважає, що різниця між завданою позивачу шкодою із відрахуванням страхової виплати підлягає стягненню з відповідача.

Щодо суми майнової шкоди, яка підлягає стягненню з Львівського комунального автопідприємства № 1 на користь ОСОБА_1 .

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Отже, з аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі, якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Зі змісту звіту № 309/03-24 від 27 березня 2024 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , становила 468776,04 грн., а ринкова його вартість до ДТП становила 445436,66 грн., тому суд приходить до висновку, що має місце фізичне знищення автомобіля, тобто, витрати, понесені позивачем на його відновлення є економічно необґрунтованими.

Разом з тим, позивач звертаючись до суду з позовними вимогами просить відшкодувати йому саме вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, а не ринкову вартість автомобіля до ДТП, а відтак, хоч суд й визнав спірний автомобіль фізично знищеним, позивач відповідно до законодавства має право просити відшкодувати йому саме вартість відновлювального ремонту.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 758/10036/14-ц.

З огляду на наведене, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню лише різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, з урахуванням суми отриманого позивачем страхового відшкодування, тобто, на користь позивача слід стягнути 37854,77 грн. майнової шкоди ((445436,66 грн. /ринкова вартість до ДТП/ - 249181,89 грн. / вартість з урахуванням пошкоджень після ДТП/) 158400,00 грн. /сума виплаченого страхового відшкодування/ = 37854,77 грн.)

Щодо вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 12000 грн. 00 коп.

Статтями 23 та 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яке полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням майна.

Позивач вказує, що в результаті протиправних дій відповідача було спричинено пошкодження майна позивача, що, безумовно, вплинуло на якість його повсякденного життя, в тому числі за рахунок того, що позивач не міг користуватися автомобілем, був вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя і членів родини, звертатися за допомогою до юристів, пережив стрес, що вплинуло на його здоров`я.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Враховуючи викладене, з урахуванням обставин, встановлених під час судового розгляду, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн., завданої останньому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такий розмір моральної шкоди відповідає ступеню перенесених ним страждань внаслідок пошкодження його транспортного засобу, при визначенні якої враховувались вимоги розумності та справедливості.

Висновки суду.

Враховуючи наведене, суд дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: позовна вимога про стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, і тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 37854,77 грн. майнової шкоди, 1100,00 грн. витрат з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, 4500,00 грн. витрат на виготовлення звіту; позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а відтак на користь позивача підлягає стягненню 5000,00 грн. моральної шкоди.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.

У матеріалах справи міститься копії договору № 104/24-ЮП/ІL від 11 квітня 2024 року про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Конюшком Д.Б., та акт виконаних робіт № 01 від 10 травня 2024 року, згідно з якими адвокат виконав роботи (послуги) на загальну суму 12000,00 грн., з яких складання та подання позову до суду складає 9000,00 грн. /а.с.51,52/.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за деліктним зобов`язанням; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Крім цього, суд вважає, що відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211,20 грн., від сплати якого позивач був звільнений, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Львівського комунального автопідприємства № 1 (третя особа ОСОБА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Львівського комунального автопідприємства № 1 на користь ОСОБА_1 37854 гривні 77 коп. майнової шкоди, 1100 гривень 00 грн. витрат з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, 4500 гривень 00 коп. витрат на виготовлення звіту, 5000 гривень 00 коп. моральної шкоди та 5000 гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Всього стягнути - 53454 (п`ятдесят три тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривні 77 коп.

У решті вимог позову відмовити.

Стягнути з Львівського комунального автопідприємства № 1 в дохід держави 1211 гривні 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Львівське комунальне автопідприємство № 1 (79066, м. Львів, вул. Грунтова, буд. 16; ).

Суддя:

Оригінал рішення