Справа № 761/4655/24
Провадження №2/761/5527/2024
11 червня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Романишеної І.П.,
за участю секретаря Решти Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,
У лютому 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_5.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач у судовому засіданні 11.06.2024 року позов підтримала та просила задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в жодне судове засідання з розгляду даної справи не з`явився та процесуальним правом на подання відзиву не скористався, судову кореспонденцію жодного разу не отримав.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст. 43 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказала, що постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки у їхній діяльності під час вирішення спору.
Тобто, постановлення окремої ухвали є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.
Інститут окремої ухвали направлений на реагування суду у тих випадках, коли порушення закону настільки очевидне, зухвале та систематичне, що не дозволяє суду бути інертним до таких порушень і спонукає до ефективних дій, втіленням яких має бути окрема ухвала (пункт 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 990/131/22 (провадження № 11-137заі23).
Так, 15.03.2024 року до суду надійшла заява про визнання позову, яку було адресовано від імені відповідача, разом з тим, суд вбачає у вказаній заяві ознаки підробки підпису відповідача у справі, оскільки підпис відповідача, який відтворено на заяві про визнання позову, відмінний від підпису, котрий міститься на посвідці на тимчасове проживання, копія якої міститься в матеріалах справи. Крім того, вказану заяву надіслано засобами поштового зв`язку фізичною особою ОСОБА_2 , який, в свою чергу, сплатив судовий збір за подання позовної заяви до суду, що вбачається з копії платіжної інструкції, яка міститься в матеріалах справи, оформлення заяви про визнання позовних вимог подібне до позовної заяви.
У платіжному документі зазначені наступні реквізити платника: ОСОБА_3 , код НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 19.03.2024 року явку сторін у судове засідання визнано обов`язковою, оскільки суд вважав за необхідне, щоб сторони надали суду в судовому засіданні особисті пояснення щодо виявлених суперечностей, а також з метою встановлення дійсної волі сторін щодо розірвання шлюбу, неможливості примирення з метою збереження сім`ї, волі відповідача на визнання позову.
Відповідач в жодне судове засідання з розгляду даної справи не з`явився та процесуальним правом на подання відзиву не скористався, судову кореспонденцію жодного разу не отримав, у зв`язку з чим, суд був позбавлений можливості перевірити дійсну волю відповідача на визнання позову, а тому не прийняв заяву про визнання позову та не враховував її при ухваленні рішення.
В судовому засіданні 23.05.2024 року позивач вказала, що ОСОБА_4 - юрист, який допомагав їй написати позовну заяву та надавав юридичні послуги, проте, на запитання суду щодо виявлених суперечностей, викладених в ухвалі суду від 19.03.2024 року, пояснень суду не надала.
Статтею 358 КК України регламентовано відповідальність за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів.
Статтею 384 КК України регламентовано відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу, в тому числі шляхом подання завідомо недостовірних або підроблених доказів.
З огляду на викладене, суд вбачає, що існують підстави вважати, що заява про визнання позову, яку було направлено до суду ОСОБА_2 від імені відповідача, містить ознаки підробки підпису відповідача ОСОБА_5, з метою введення суду в оману щодо дійсної волі відповідача щодо розірвання шлюбу.
Враховуючи зазначені вище обставини, суд вбачає можливий склад кримінального правопорушення, передбачений ст.ст. 358, 384 КК України.
З метою перевірки викладених у даній ухвалі обставин та встановлення факту наявності або відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого КК України, в діях особи, яка направила до суду від імені відповідача заяву про визнання позову, суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу у справі та надіслати її до Шевченківської окружної прокуратури міста Києва для перевірки викладених обставин та належного реагування.
Керуючись ст.ст. 260-262, 353 -355 ЦПК України, суд,
У зв`язку з виявленими під час вирішення спору за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу порушень законодавства, які мають ознаки кримінальних правопорушень, - постановити окрему ухвалу.
Окрему ухвалу направити до Шевченківської окружної прокуратури міста Києва для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України.
Визначити Шевченківській окружній прокуратурі міста Києва тридцятиденний строк з дня отримання окремої ухвали для надання відповіді Шевченківському районному суду міста Києва про вжиті заходи щодо викладених у окремій ухвалі обставин.
Ухвалу може бути оскаржено особою, якої вона стосується до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА