Провадження № 2/734/691/24 Справа № 734/2256/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 грудня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Бузунко О.А.

за участі секретаря Шапки О. О.

у присутності ОСОБА_1 (яка приймала участь в судовому засіданні 31 липня 2024 року),

представника позивача адвоката Прокоф`єва Б.І.,

представника Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Калітника П.І. (який приймав участь в судовому засіданні 18 грудня 2024 року),

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, територіальної громади в особі Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про скасування повторної державної реєстрації права власності та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

встановив:

до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, територіальної громади в особі Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про скасування повторної державної реєстрації права власності та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

17 червня 2024 року на підставі ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області замінено неналежного відповідача територіальну громаду в особі Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на належного відповідача територіальну громаду в особі Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік та батько для позивачів ОСОБА_3 . На момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 229 від 10.05.2018 за станом на 01.07.1990 та 15.04.1991 в даному житловому будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 , його матір - ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_2 (надалі Позивач 1) та донька ОСОБА_1 (Позивач 2). Таким чином, житловий будинок належав вказаним особам в рівних частках, а саме: по частині ОСОБА_3 , його матері ОСОБА_4 його дружині ОСОБА_2 (Позивач 1) та доньці ОСОБА_1 (Позивач 2).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 26.05.2008. На момент смерті ОСОБА_5 була зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом із своїм сином ОСОБА_3 . В шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ніхто до нотаріальної контори не звертався.

В 2013 році для оформлення права власності на частину вищевказаного будинку після смерті матері ОСОБА_5 та отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на вищевказаний будинок ОСОБА_3 звернувся до суду. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.06.2013 за ОСОБА_3 було визнано право власності на частину вищевказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4 . Таким чином, ОСОБА_3 на праві власності фактично належала частина на праві власності за законом як колишньому члену колгоспного двору та на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 (на підставі рішення суду). ОСОБА_3 зареєстрував своє право власності на частину вказано будинку на підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.06.2013, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.07.2013. Реєстрація вказаного права власності на частину житлового будинку за зверненням ОСОБА_3 на підставі вищевказаного рішення суду проводилася державним реєстратором Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області з відкриттям нового розділу по об?єкту нерухомості, а саме був відкритий розділ № 20.

В подальшому, в процесі оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , при перевірці документів приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рожець А.П. встановлено наступне:

1. на підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 червня 2013 року, справа № 734/1434/13-ц, 12 липня 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена державна реєстрація права власності на 1/4 (одну четверту) частку зазначеного вище нерухомого майна на ім?я ОСОБА_3 , про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданий 30 липня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Антипенко О.А., індексний номер витягу: 7164943, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 20.

2. у той же час, на підставі виписки з погосподарської книги № 229, виданої Виконавчим комітетом Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 10 травня 2018 року, 15 травня 2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена повторна державна реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому на ім?я ОСОБА_3 , про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданий державним реєстратором Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області 18 травня 2018 року ОСОБА_6 , індексний номер витягу: 124433892, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 220. Відповідна реєстраційна дія була проведене на підставі рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41164319 від 18.05.2018, прийнятого державним реєстратором Козелецької районної державної адміністрації Орловою Т.Г.

Тобто при реєстрації 15 травня 2018 року протиправно відкрито другий розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 При цьому, реєстрація права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_3 була проведена в цілому, тоді як він був власником лише частини згідно Закону як член колгоспного двору (фактично не зареєстрована в Державному реєстрі речових прав) та частини згідно рішення суду (реєстрація в Державному реєстрі речових прав здійснена 12.07.2013 року).

Внаслідок протиправних дій реєстратора Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області 18 травня 2018 року ОСОБА_6 здійснена повторна державна реєстрація права власності на вищевказаний об?єкт та відкрито другий розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказана повторна державна реєстрація, якою право власності зареєстровано вцілому за ОСОБА_3 , порушує майнові права Позивачів, оскільки вони як члени колгоспного двору, які були зареєстровані станом на 01.07.1990 та не втратили відповідне право станом на 15.04.1991 мають право на вищевказаного будинку кожен.

Відсутній належний правовстановлюючий документ на підтвердження права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та внаслідок проведеної такої повторної протиправної реєстрації Позивачі позбавлені будь якої можливості отримати правовстановлюючий документ. Як наслідок, вони позбавлені можливості належним чином оформити своє право власності на вказаний житловий будинок.

З огляду на викладене, позивачі просять суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41164319 від 18.05.2018; скасувати державну реєстрацію речового права права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності за законом як за колишнім членом колгоспного двору на частину житлового будинку з надвірними спорудами за вказаною адресою та право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на частину житлового будинку; визнати за ОСОБА_1 право власності за законом як за колишнім членом колгоспного двору на частину житлового будинку з надвірними спорудами за вказаною адресою.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області підтримав позицію представника позивача стосовно наявності підстав для скасування рішення про державну реєстрацію, на підставі якого право власності було вцілому на об`єкт зареєстровано за ОСОБА_3 .

В матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26 травня 2008 року виконкомом Чемерської сільської ради Чернігівської області /а.с. 18/.

Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Козелецького районного суду Чернігівського області від 20 червня 2013 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівського області 30 липня 2013 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на частину будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з присвоєнням реєстраційного номеру об`єкту нерухомо майна 20.

18 травня 2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області Орловою Тетяною Геннадіївною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41164319, відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 /а.с. 128/.

З копії матеріалів реєстраційної справи вбачається, що ОСОБА_3 подав витяг із по господарської книги за 1991-1995 роки, відповідно до якого житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за станом на 15 квітня 1991 року відносився до категорії колгоспних дворів і за вказаною адресою буди зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 /а.с. 137/.

03 травня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали заяви про те, що вони не заперечують щодо реєстрації права власності житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 /а.с. 135-136/.

На підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області Орлової Т.Г. за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з присвоєнням реєстраційного номеру об`єкту нерухомо майна 220 /а.с. 26/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 17 липня 2023 року виконавчим комітетом Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області /а.с. 22/.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої приватним нотаріусом Аллою Рожець, після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 145/2023, згідно з якою:

03 жовтня 2023 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадкового майна за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 і мав такий склад сім`ї: ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 09 липня 2023 року склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідав дружині ОСОБА_2 /а.с. 65/.

В подальшому, в процесі оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , при перевірці документів приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рожець А.П. встановлено наступне:

1. на підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 червня 2013 року, справа № 734/1434/13-ц, 12 липня 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена державна реєстрація права власності на 1/4 (одну четверту) частку зазначеного вище нерухомого майна на ім?я ОСОБА_3 , про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданий 30 липня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Антипенко О.А., індексний номер витягу: 7164943, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 20.

2. у той же час, на підставі виписки з погосподарської книги № 229, виданої Виконавчим комітетом Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 10 травня 2018 року, 15 травня 2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена повторна державна реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому на ім?я ОСОБА_3 , про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданий державним реєстратором Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області 18 травня 2018 року Орловою Т.Г., індексний номер витягу: 124433892, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 220. Відповідна реєстраційна дія була проведене на підставі рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41164319 від 18.05.2018, прийнятого державним реєстратором Козелецької районної державної адміністрації Орловою Т.Г. /а.с. 23/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Тлумачення статті 20 ЦК України, з урахуванням принципу розумності свідчить, що здійснення права на захист на власний розсуд означає, що управнений суб`єкт: має можливість вибору типу поведінки - реалізовувати чи не реалізовувати своє право на захист; у випадку, якщо буде обрана реалізація права на захист - має можливість вибору форми захисту, тобто звернутися до юрисдикційного (судового чи іншого) чи неюрисдикційного захисту суб`єктивного цивільного права чи законного інтересу, а також можливість поєднання цих форм захисту; самостійно обрати спосіб захисту в межах тієї чи іншої форми захисту, а також визначає доцільність поєднання способів захисту чи заміну одного способу захисту іншим. Водночас така свобода захисту «на власний розсуд» має і зворотну сторону - обрання однієї форми чи певного засобу захисту жодним чином не перешкоджає настанню обставин, які можуть тим чи іншим чином нівелювати корисний ефект від звернення до іншої форми чи способу захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 554/9126/20 (провадження № 61-13760сво21)).

За правилами частин першої та третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. […] Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Наведене відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц.

Оскільки спірні правовідносини, пов`язані з правами членів колгоспного двору, за обставинами позову виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, тому суд керується положеннями ЦК УРСР 1963 року.

У частині першою статті 112 ЦК УРСР передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за станом на 15 квітня 1991 року відносився до категорії колгоспних дворів і за вказаною адресою буди зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , відповідно, мали рівні частки у майні вказаного двору.

Реєстрація (оформлення) права власності на нерухоме майно будівництво якого закінчено до 05 серпня 1992 року регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127.

За змістом частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення, державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 31 вказаного закону для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських,селищних,міських рад,якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності,подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий органне створений-сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ,що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку,коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Згідно з пунктом 43 Порядку № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів,передбачених пунктом 42 цього Порядку,можуть бути подані: 1) документ,що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна,у тому числі рішення відповідної ради про передачу(надання)земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу(надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Системний аналіз Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, з урахуванням наведених вище положень ЦК УРСР, дає підстави суду дійти висновку, що обізнаність державного реєстратора прав на нерухоме майно про інших членів колгоспного двору не давала їй повноважень здійснити реєстрацію всього житлового будинку лише за одним членом колгоспного двору ОСОБА_3 .

За таких обставин, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки право позивачів не буде повністю захищене без скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 .

Разом з тим, позивачами також заявлено вимогу про скасування державної реєстрації речового права права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Таким чином, в силу вимог закону право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , припиняється з огляду на скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно, відкритий розділ закривається, що підтвердив і представник Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області в судовому засіданні.

З огляду на те, що судом задоволено позовну вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що має наслідком припинення права власності ОСОБА_3 на цілу частину будинку, право на яке було зареєстроване на підставі спірного рішення, за ОСОБА_3 залишається зареєстрована частина житлового будинку, право власності на яке було визнано за ним в порядку спадкування після смерті його матері. З урахуванням того, що право власності ОСОБА_3 на житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване відповідно до вимог діючого законодавства і враховуючи скасування судом рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на цілу частину житлового будинку, у позивача ОСОБА_2 відсутні перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку.

Разом з тим, з урахуванням того, що ОСОБА_3 як член колгоспного двору мав право на житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке за життя не оформив належним чином, за позивачем ОСОБА_2 має бути визнане право власності на вказаного будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Позивачами, крім того, заявлена вимога про визнання за ними права власності як за колишніми членами колгоспного двору на частину житлового будинку (по за кожним позивачем).

Разом з тим, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, передбачає позасудовий порядок реєстрації права власності на підставі виписок з погосподарських книг. З урахуванням того, що право власності ОСОБА_3 на цілу частину житлового будинку припинено, у позивачів відсутні перешкоди в реєстрації права власності як колишніми членами колгоспного двору в позасудовому порядку своїх часток.

Посилання сторони позивача на те, що під час пожежі згоріли погосподарські книги, на підтвердження чого суду надано акт про пожежу від 09 вересня 2023 року, судом не сприймається з огляду на наступне.

Відповідно до копії листа за підписом начальника ЧРУ ГУ ДСНС України в Чернігівській області 09 вересня 2023 року виникла пожежа адміністративної будівлі Чемерського старостинського округу. Внаслідок пожежі вогнем пошкоджено покрівлю та перекриття, внутрішнє облицювання стін. В акті про пожежу від 09 вересня 2023 року зазначена аналогічна інформація /а.с. 111-112/. Будь-яких даних про знищення вогнем погосподарських книг суду не надано, а враховуючи, що в матеріалах справи міститься виписка з погосподарської книги с. Чемер за 1991-1995 роки щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , датована 18 червня 2024 року /а.с. 106/, вказане дає підстави суду дійти висновку, що така погосподарська книга наявна і отримати з неї виписки задля реєстрації позивачами права власності в позасудовому порядку відсутні.

Таким чином, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Загальні висновки суду:

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41164319 від 18.05.2018, прийняте державним реєстратором Козелецької районної державної адміністрації Орловою Т.Г., на підставі якого було відкрито розділ 220, є протиправним та підлягає скасуванню; в силу вимог закону припиняється право власності за ОСОБА_3 на цілий об`єкт нерухомого майна, який знаходиться в АДРЕСА_1 , з закриттям відповідного розділу;

за ОСОБА_3 залишається зареєстрована частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , право власності на яке в порядку спадкування може оформити ОСОБА_2 в нотаріальному порядку (оскільки відпадуть підстави, про які вказано в листі нотаріуса);

за позивачем ОСОБА_2 підлягає визнанню права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 (оскільки, виходячи з викладеного вище, право власності за ОСОБА_3 як на колишнього члена колгоспного двору, не зареєстровано);

у позивачів відсутні перешкоди в оформленні прав власності як членів колгоспного двору на свої частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в позасудовому порядку.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, статтями 392, 1216, 1217, 1268 ЦК України, статтями 120, 123 ЦК УРСР, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, територіальної громади в особі Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про скасування повторної державної реєстрації права власності та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41164319 від 18.05.2018 року прийняте державним реєстратором Козелецької районної державної адміністрації Орловою Т.Г., на підставі якого було відкрито розділ 220.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших позовним вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Чернігівська районна державна адміністраця Чернігівської області, адреса: вул. Шевченка, буд. 48, м. Чернігів, .

Кіптівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, адреса: вул. Слов`янська, 51-а, с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області.

Суддя Олена БУЗУНКО