ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1837/23 Номер провадження 22-ц/814/2721/24Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Пікуля В.П., Триголова В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим наказом виданим Зіньківським районним судом Полтавської області від 07.07.2020 року у справі № 530/736/20 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісяця в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого чинним законодавством, починаючи стягнення з 19.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Після призначення аліментів у липні 2020 року у позивача змінилися життєві обставини, зокрема погіршився стан здоров`я, що вимагає придбання дороговартісних ліків, виникли додаткові витрати, пов`язані з погіршенням стану здоров`я матері позивача, внаслідок чого вона отримала другу групу інвалідності та не може повноцінно самостійно себе забезпечувати, оскільки наразі є непрацездатною особою та отримує лише пенсію.

Позивач працює на посаді провідного інспектора відділу запобігання надзвичайних ситуацій Полтавського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, вчасно та в повному обсязі сплачує призначені судом аліменти, але через вищезазначені причини не може їх сплачувати в аналогічному розмірі.

Враховуючи вищевикладене просив суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму 3500 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та зменшення розміру аліментів відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт погіршення його стану здоров`я, а також те, що в нього виникла об`єктивна необхідність у матеріальній допомозі своїй матері, тому наявні беззаперечні підстави для зменшення аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 (а.с. 18-19).

Судовим наказом виданим Зіньківським районним судом Полтавської області від 07.07.2020 року у справі № 530/736/20 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісяця в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого чинним законодавством, починаючи стягнення з 19.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 16).

На виконанні Зіньківського відділу Державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області перебуває виконавче провадження № 62795337 по виконанню вищевказаного судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. Станом на 01.10.2023 року заборгованість відсутня (а.с. 17).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 зазначив, що після призначення аліментів у нього погіршився стан здоров`я, що вимагає придбання дороговартісних ліків.

Згідно довідки № 34 від 03.11.2023 року, ОСОБА_1 хворів д/з ГХ ІІ ст. 3 ризик ІІІ, гіпертонічний криз неускладнений (а.с. 20). З виписки із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого ОСОБА_1 вбачаються рекомендації: нагляд сімейного лікаря, уникнення перевантажень, амбулаторно приймати Еналаприл і Бісопролол, контроль АТ (а.с. 21).

Окрім того вказав, що у нього виникли додаткові витрати, пов`язані з погіршенням стану здоров`я його матері ОСОБА_5 , якій встановлена 2 група інвалідності.

З довідки виданої ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 19.10.2023 вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді провідного інспектора відділу запобігання надзвичайних ситуацій, загальна сума доходу за період з 01 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року за винятком аліментів становить 163506, 26 грн. (а.с. 25).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану чи стану здоров`я, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів.

Окрім того зазначено, що згідно ч. 3 ст. 181 СК України зміна способу стягнення аліментів, змінюється рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тому ОСОБА_1 , будучи платником аліментів, позбавлений можливості звертатися до суду з даними вимогами.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та другастатті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання двох дітей, позивач посилався погіршення його стану здоров`я, проте долучені до матеріалів справи докази, які підтверджують наявність у позивача гіпертонічної хвороби, без надання доказів понесення у зв`язку з цим значних витрат на лікування, внаслідок чого ОСОБА_1 позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що в даному випадку, саме позивач звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення, та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі.

Посилання позивача на витрати, пов`язані з лікуванням матері, яка має 2 групу інвалідності не підтверджені відповідними доказами.

Інших доказів погіршення його стану здоров`я, які виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів та унеможливлюють їх стягнення у визначеному судовим рішенням розмірі, матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 також просив змінити спосіб стягнення з нього аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму, проте дана вимога є безпідставною з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, правом на звернення до суду з відповідними позовними вимогами та обрання способу стягнення аліментів наділений саме одержувач аліментів, а не їх платник.

Таким чином, ОСОБА_1 , як платник аліментів, відповідно до вищевказаних вимог закону, позбавлений можливості звертатися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: В. П. Пікуль

В. М. Триголов