Номер справи 205/634/24
Номер провадження № 2/220/150/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючої-судді Дурач О.А.

за участю секретаря Сербіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу у порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області (адреса: вул. Миру, буд. 50, с. Андріївка, Волноваський район, Донецька область, 85540), Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області (адреса: вул. Миру, буд. 23, с. Багатир, Волноваський район, Донецька область, 85530) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2024 р. до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вказана позовна заява. 17.04.2024 р. за підсудністю надійшла до Великоновосілківського районного суду Донецької області. Провадження у справі відкрито 17.04.2024 р. у порядку загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду ухвалою уду від 17.05.2024 р.

Короткий зміст вимог позовної заяви

Позивач є бабусею малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має статус дитини-сироти.

31.08.2023 р. позивач з черговою заявою звернулась до Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради про встановлення опіки над онуком, в рамках п.79 Порядку провадження Органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого ПКМУ від 24.09.2008 року № 866 (далі-Порядок). Відповідну заяву разом з додатками подано відповідачу в електронному та паперовому варіантах, надано необхідний пакет документів. 27 вересня 2023 року електронною поштою від відповідача отримано лист від 27.09.2023 року № 109/01-21, за підписом начальника служби ОСОБА_3 , повідомлено, що позивач, керуючись абзац 2 пункту 3 статі 19 Сімейного кодексу України, припиняє розгляд поданої Позивачем заяви від 31.08.2023 року, у зв`язку із зверненням з позовом до суду про визнання батьківства ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_2 . Через третю особу надано позивачу відповідь від 04.09.2023 року №98/01 якою зазначив про необхідність долучення документу, хоча на час надання цієї відповіді вже було відкрите судове провадження за цивільним позовом гр. ОСОБА_5 про встановлення батьківства, що свідчить про те, що відповідач штучно затягував розгляд заяви позивача. Вважає, що дії відповідача щодо припинення розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення опіки над онуком в рамках п.79 Порядку не відповідають вимогам діючого законодавства та прийняті з перевищенням повноважень. Нормами діючого Порядку взагалі не передбачено такого механізму, як припинення розгляду заяви про встановлення опіки. Підставою для припинення розгляду заяви органом опіки та піклування або припинення виконання рішення органу опіки та піклування є звернення особи за вирішенням того ж спору, який розглядається органом опіки та піклування до суду. Позивач надав до Відповідача заяву щодо призначення її опікуном рідного онука ОСОБА_2 в рамках Порядку, а громадянином ОСОБА_6 було подано до суду позов про вставлення батьківства в порядку ЦПК України. Ці заяви є абсолютно різними за правовою ознакою, стосуються окремих правовідносин, мають різний термін для розгляду та прийняття рішення. ОСОБА_4 на час звернення до органу опіки Позивачем та по теперішній час, не звертався до жодного суду з приводу встановлення опіки.

У зв`язку з тим, що відповідач прийняв вищезазначене оскаржуване рішення та вчиняв перешкоди Позивачу щодо встановлення опіки над рідним онуком, позивачем через свого представника направлено публічний запит від 07.11.2023 року, у якому було викладено нормативно-правове обґрунтування неправомірності дій Відповідача, з вимогою надати інформацію щодо подальших дій Служби у справах дітей відносно онука ОСОБА_2 та зупинити виконання рішення Комісії та Наказу Служби від 27.07.2023 № 12 на підставі аб. 2 п. 3 ст.19 Сімейного Кодексу України. У зазначеній статті відсутній пункт на який посилається відповідач. З цитування норми ст. 19 СК України позивачу стало зрозуміло, що відповідач посилається на абзац 2 частини 3 статті 19 СК України. Наданий запит відповідач відповіді не надав.

У листопаді 2023 року представник отримав лист від Великоновосілківської військової адміністрації Волноваського району Донецької області (далі-рада) від 11.11.2023 року № 01-25/3256. У листі без жодного нормативного обґрунтування зазначено, що підстави для перегляду рішення та скасування наказу відсутні. На питання щодо подальших дій Служби у справах дітей відносно ОСОБА_7 надано так і не було. У зв`язку з ненаданням відповіді на запит від 07.11.2023 року, представником направлено повторний запит до начальника Служби у справах дітей від 14.11.2023 року, з вимогою виконати приписи діючого законодавства та надати запитувану інформацію. На ці повторні листи представника Тамаш, служба у справах дітей надала відповіді, від 10.11.2023 року № 131/01-21 та від 15.11.2023 року № 134/01-21. У цих відповідях Служба знову ж таки не надала інформації з порушених питань, та повторила відповідь селищної ради, що підстави для перегляду рішення та скасування наказу відсутні.

У зв`язку із зазначеним, представником направлено черговий запит від 22.11.2023 року, у якому чітко пояснювалося, що юридично і фактично ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під тимчасовою опікою сторонніх осіб, тим паче, що як стверджує у своєму протоколі Комісія - «ймовірний батько дитини» ОСОБА_9 проходить військову службу, а отже догляд та здійснює його дружина ОСОБА_10 , яка не має жодного відношення дитини. Також було вчергове викладено нормативне обґрунтування, з якого вбачається, що органи опіки зобов`язані скасувати своє рішення по передачі ОСОБА_11 під тимчасову опіку родини ОСОБА_5 і повернути дитину рідній бабусі. На зазначений запит відповідачем надано відповідь від 28.11.2023 року, у якій була відсутня конкретика і будь-яка нормативна аргументація дій і рішень органу опіки.

Вказане вважає незаконним, а також зазначає про фальсифікацію документів посадовими особами та порушення норм чинного законодавства.

Просить суд визнати незаконними та протиправними дії Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області, щодо припинення розгляду заяви від ОСОБА_1 про встановлення опіки над малолітнім онуком ОСОБА_2 від 31.08.2023 р. на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 19 ГК України, у зв`язку із зверненням з позовом до суду про визнання батьківства ОСОБА_4 , та щодо ненадання належних відповідей на запити представника позивача на запити представника Позивача від 07.11.2023 року, від 14.11.2023 року та від 22.11.2023 року., визнати протиправними дії Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області щодо надання відповіді на запит представника позивача від 07.11.2023 року, адресований Службі у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області.

У відповіді на відзив, поданій відповідно до положень ст.. 179 ЦПК України, 04.05.2024 р., позивач зазначила, що: у своєму відзиві відповідач 1 посилається та описує ситуацію, яка виникла при прийнятті рішення про встановлення тимчасової опіки Комісією з питань захисту прав дитини Великоновосілківської селищної ради Донецької області (далі- Комісія) на підставі розгляду інших заяв ОСОБА_1 та сім`ї ОСОБА_5 від липня 2023 року, що взагалі не стосується предмету спору по цьому провадженню, оскільки наразі оскаржується інше рішення саме відповідача 1 на підставі повторної заяви Позивача про встановлення опіки над її онуком від 31.08.2023. Правомірності винесеного рішення Комісії зазначеного відповідачем 1 наразі розглядається судом в іншому судовому процесі і до цього процесу не має жодного відношення; відповідач 1 акцентує увагу на тому, що дитина може бути влаштована тимчасово у сім`ю родичів або знайомих. Наголошує на тому, що юридично найближчим родичем малолітнього ОСОБА_12 є саме Позивач - рідна бабуся, яка до загибелі матері дитини проживала з дитиною однією родиною. Відповідач 1 зазначає, що на час винесення рішення начебто було провадження в Красногвардійському районному суді про визнання батьківства за позовом ОСОБА_13 , що також не відповідає дійсності, оскільки згідно сайту Судова влада України в розділі стан розгляду справ, суд відмовив у відкритті провадження ще 14.07.2023 року (протокол комісії датовано 27.07). Тобто, на час розгляду Комісією відповідного питання не було ніякого провадження у суді. Та і взагалі, наявність судового провадження не є юридичним доказом факту батьківства, і тільки рішення суду, яке набрало законної сили може прийматися до уваги. Крім того, у витязі з протоколу зазначено, що родина ОСОБА_5 є знайомими родини ОСОБА_14 , хоча Позивач цих людей взагалі не знає, тільки декілька разів бачила пана ОСОБА_15 у селі як військовослужбовця. Хоча відповідні ствердження не відповідають дійсності і містять багато фактів, які можуть спростувати відповідні доводи Відповідача 1, але це також не стосуються цієї справи, тобто відповідач 1 своїми доводами намагається заплутати Суд; з приводу ствердження відповідача 1 про те, що ОСОБА_1 листом від 30.08.2023 року № 01-25/2252 повідомлено про те, що вона має право звернутися до Служби із заявою про встановлення опіки над онуком у відповідності до п.79 Порядку, то це також недостовірна інформація, оскільки жодного такого листа Позивач не отримувала, а про таку можливість вона дізналася від Народного Депутату України ОСОБА_16 , яка на своє депутатське звернення, отримала відповідь від Великоновосілківської селищної ради від 30.08.2023 року №-1-25/2253, якою рада повідомила, що ОСОБА_1 має право оформити опіку над онуком надавши до Служби у справах дітей документи, передбачені цим пунктом. Відповідні ствердження Відповідача 1 в черговий раз свідчать про те, що відповідач доводить суду неправдиву інформацію з метою приховання своїх здійснених незаконних дій по відношенню до Позивача; з відзиву відповідача 1 вбачається, що заяву ОСОБА_1 було розглянуто в передбачений законодавством строк п`ять днів. Це ствердження також не відповідає дійсності, оскільки відповідь на заяву було отримано тільки після того, як представником Тамаш, подано до відповідача електронну заяву від 07.09.2023 року, з вимогою повідомити про результати розгляду заяви Тамаш від 31.08.2023 (відповідна заява разом з доказами її направлення відповідачу вже міститься у матеріалах справи, файли «заява щодо результатів розгляду» та «докази направлення заяви щодо результатів розгляду»); щодо ствердження Відповідача про те, що заява ОСОБА_1 датована 31.08.2023 роком повторно надійшла до Служби тільки 26.09.2023 року є також недостовірною оскільки: 31.08.2023 року на ел.пошту відповідача 1 Позивачем направлено заяву про встановлення опіки над малолітнім онуком в рамках п.79 Порядку разом з необхідним та повним пакетом документі (доказ направлення міститься у матеріалах позовної заяви - файл з назвою «скріншоти з ел.пошти»). Крім того, 01.09.2023 року ОСОБА_1 особисто надала оригінал вищезазначеної заяви разом із додатками до відповідача 1, що підтверджується відміткою про прийняття заяви та додатків до неї на другому екземплярі (вже міститься в матеріалах справи, файл «заява про опіку ст.1 та ст.2»). На цю вимогу 11.09.2023 року Відповідач через третю особу передав Позивачу відповідь від 04.09.2023 року № 98/01-21, якою зазначив про необхідність доручення довідки від нарколога (хоча Позивачем вже було надано результати огляду нарколога та психіатра, але цей документ Відповідач 1 до уваги не взяв). Позивач в черговий раз пройшла огляд з метою отримання ще інших форм довідок, оскільки попередні відповідача 1 не влаштували. 21.09.2023 року ел.поштою відповідачу направлено заяву від 21.09.2023 року (файл «заява_21.09.)», якою було надано лист Комунального некомерційного підприємства «Великоновосілківська центральна районна лікарня» від 20.09.2023 року № 01-16/385 щодо відсутності перебування на обліку у нарколога та психіатра гр. ОСОБА_1 з проханням повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.08.2023 року щодо надання їй опіки над її малолітнім онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках п.79 Порядку, та акцентовано увагу, що зволікання з розглядом заяви ОСОБА_1 призводить до порушення прав в першу чергу дитини (доказ направлення заяви в ел.вигляді міститься у матеріалах справи файл із назвою «скріншоти з ел.пошти»). Цей же документ ОСОБА_1 передала до Служби у паперовому оригіналі 02.10.2023 року, що підтверджується відміткою Відповідача про отримання; звертає увагу суду, що цей лист позивача чомусь не долучено до матеріалів відзиву.

Ніякої зави 26.09.2023 року датованої 31.08.2023 Позивачем до Відповідача не надавалося.

З сайту Судової влади України стороні Позивача стало відомо, що гр. ОСОБА_4 подав чергову заяву до суду про визнання батьківства, підготовче засідання по якій було призначено на 26.09.2023 року згідно ухвали Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2023. У зв`язку з чим, Позивачем терміново було направлено клопотання про вступ ОСОБА_1 до цього судового процесу як третьої сторони. У зв`язку з чим, можу припустити, що Відповідачем 1 навмисно сфальсифіковано той факт, що ОСОБА_1 26-го числа подала заяву про встановлення опіки над онуком, щоб штучно знайти привід для відмови у її розгляді та задоволенні.

У позові вже зазначено про існування двох різних редакцій одного й того самого наказу Відповідача від 27.07.2023 року № 12 «Про тимчасове влаштування малолітнього», та детально описали факти, які свідчать про фальсифікацію цього документу Відповідачем 1, з метою приховання своїх неправомірних дій відносно Позивача та її малолітнього онука.

З відзиву на позовну заяву вбачаються додаткові докази фальсифікації Відповідачем 1 цього наказу, з метою прикриття корупційних діянь та зловживання своїми посадовими обов`язками по відношенню до дитини сироти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ПозивачаВідповідач 1 зазначає, що 18.09.2023 року, тимчасовий опіку ОСОБА_9 надав до Служби копію висновку молекулярно-генетичної експертизи від 14.09.2023 року № 39754, згідно якої він є біологічним батьком дитини. Наказ Відповідача № 12, яким Відповідач зобов`язує пана ОСОБА_15 надати таке підтвердження батьківства, видано ще у липні, що підтверджує той факт, що така вимога в наказі з`явилася вже після того, як Позивач почала оскаржувати рішення про передачу її онука родині ОСОБА_5 і подавати скарги на дії посадових осіб. Така підміна наказу Службою мала на меті виправдати безпідставність передачі дитини незнайомим людям.

Додатково звертає увагу суду, що Відповідач 1 зазначає, що Великоновосілківська селищна рада знаходиться за адресою: с.Андріївна, вул.Миру, 50, хоча на бланку документів цієї установи, які надсилаються ОСОБА_1 зазначається інша адреса: АДРЕСА_2 (підтверджується документами, що є вже в матеріалах справи, файли «відповідь на публ.запит»).

Відповідач 1 зазначає, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 29.11.2023 року, Службою поновлено розгляд заяви ОСОБА_1 від 31.08.2023 року та видано Розпорядження начальника Великоновосілківської селищної військової адміністрації від 12.12.2023 № 389-р «Про встановлення опіки», яким ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_17 . Акцентує увагу Суду на тому, що цей факт жодним чином не спростовує та не впливає на раніше вчинені Відповідачами неправомірні дії відносно Позивачки та її малолітнього онука, та не може слугувати правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по цій цивільній справі.

Додатково звертає увагу Суду, що відзиву на позовну заяву від Відповідача 2 так і не надійшло, а отже дії Відповідача 2, як суб`єкта владних повноважень, можна трактувати як визнання позову.

Позиція відповідача Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області

01.05.2024 р. у встановлений строк та у відповідності до положень ст.. 178 ЦПК України відповідачем надано відзив по даному провадженню, який прийнятий судом. Зазначає, що у зв`язку з тим, що до Служби надійшло дві заяви, а саме, ОСОБА_1 та подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_18 , про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_12 , тому дане питання було винесено за засідання комісії з питань захисту прав дитини Великоновосілківський селищної ради (далі-Комісія). Документи на розгляд Комісії були подані відповідно чинного законодавства та перевірені згідно з оригіналами. Засідання Комісії проводилось відповідно до чинного законодавства. Після оформлення протоколу комісії та підписання його членами комісії ОСОБА_1 був наданий Витяг з протоколу Комісії. ОСОБА_4 , повідомив, що він є біологічним батьком дитини та під час засідання комісії було з`ясовано, що він подав позов до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська «Про визнання батьківства» (провадження № 2-о/204/193/23, справа № 204/10194/23), Комісією були враховані та забезпеченні найкращі інтереси малолітнього, ОСОБА_12 , тому тимчасово влаштували дитину до його родини (наказ служби у справах дітей від 27.07.2023 № 12). Відповідно до п.23 Порядку малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини-сироти (розпорядження Великоновосілківської селищної військової адміністрації від 28.07.2023 № 183-р). Враховуючи бажання взяти під опіку малолітнього онука, ОСОБА_12 , було роз`ясненого ОСОБА_1 необхідно звернутися до служби у справах дітей за місцем проживання із письмовою заявою та надати документи згідно з переліком. (лист Великоновосілківської селищної військової адміністрації від 30.08.2023 № 01-25/2252). Службою у справах дітей Великоновосілківської селищної ради розглянуто заяву ОСОБА_1 , від 31.08. 2023 вх. № 89/01-23 від 01.09.2023 року про призначення опіки над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за результатами розгляду, було встановлено, що документи подані не в повному обсязі. До заяви не додана довідка від нарколога про відсутність перебування на обліку, відповідно п. 39 Порядку заява вважається поданою, якщо до неї додані всі документи. Відповідно до пункту 40- 2 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 служба у справах дітей протягом п`яти робочих днів після надходження електронної заяви або заяви у паперовій формі та всіх документів та/або відомостей, зазначених у пунктах 40 і 40-1 цього Порядку, перевіряє документи щодо відповідності вимогам законодавства. Відповідь надана в термін передбачений законодавством. 18.09.2023 року на адресу Служби надійшла заява від ОСОБА_4 , в якому він повідомляв про місце перебування його та його родини, а також до відома додана копія висновоку молекулярно генетичного експертного дослідження від 14.09.2023 № 39754. Згідно якого ОСОБА_4 відповідно до висновку медико генетичного центру Мама Папа є біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 26.09.2023 року до Служби у справах дітей повторно надійшла заява ОСОБА_1 датована 31.08.2023 року зареєстрована за вх. № 99/01-23 від 26.09.2023 року, про призначення опіки над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 26 вересня Межівським районним судом Дніпропетровської області в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 про визнання його батьківства відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, оскільки вона є бабусею малолітнього ОСОБА_2 та наразі оскаржує та доводить неправомірність передачі її онука під тимчасову опіку сім`ї ОСОБА_4 , а також вживає заходів щодо визначення себе опікуном дитини, прийняття рішення у вказаній справі безпосередньо впливає на її права та законні інтереси відносно рідного онука та заперечує батьківство позивача.

За результатами розгляду заяви з додатками ОСОБА_1 , яка надійшла 26.09.2023 року, враховуючи наявність в Межівському районному суді Дніпропетровської області (справа № 181/1330/23, провадження № 2/181/273/23) цивільної справи за позовом ОСОБА_4 про визнання його батьківства відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій ОСОБА_1 є учасником справи та наданих до Служби доказів про батьківство позивача, враховуючи найкращі інтереси малолітнього, керуючись статтею 12 Закону України «Про звернення громадян», абзацом 2 пунктом 3 статті 19 Сімейного Кодексу України служба у справах дітей припинила розгляд поданої їй заяви від 31.08.2023 року зареєстрованої за вх. № 99/01-23 від 26.09.2023 року до розгляду зазначеної справи по суті. У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 29.11.2023 року, службою у справах дітей було поновлено розгляд заяви ОСОБА_1 від 31.08.2023 року зареєстрованої за вх. № 99/01-23 від 26.09.2023 року.

Розпорядженням начальника Великоновосілківської селищної військової адміністрації було 12.12.2023 № 389-р» Про встановлення опіки» ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитину передано опікуну (акт про передачу дитини у сім`ю опікуна від 12.12.2023).

Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач Великоновосілківська селищна військова адміністрація правом на відзив не скористались.

Процедура судового розгляду

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач та відповідач Служба у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області надали заяви, у яких просили розгляд даного провадження провести за їх відсутності. відомості про причини неявки відповідача Великоновосілківської селищної військової адміністрації відсутні, неявка є повторною, клопотання про відкладення розгляду справи не надані.

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а тому суд, відповідно до вищевказаного, вважає можливим провести розгляд справи за відсутністю сторін, приймаючи до уваги заяву позивача та відповідача Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області, а також за відсутності відповідача Великоновосілківської селищної військової адміністрації, відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне.

Малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини-сироти (розпорядження Великоновосілківської селищної військової адміністрації від 28.07.2023 № 183-р). Родинні стосунки із позивачем підтверджуються свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , згідно якого матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_19 , а також свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , згідно якого матір`ю ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 .

Наказом Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради від 27.07.2023 р. № 12 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 влаштовано до родини ОСОБА_4 та ОСОБА_20 , зобов`язавши ОСОБА_4 повернути дитину у разі не встановлення батьківства.

Згідно протоколу № 3 від 27.07.2023 р. засідання комісїї з питань захисту прав дитини Великоновосілківський селищної ради, було поставлено на розгляд заяви подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_18 про тимчасове влаштування до їх родини малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розгляд заяви ОСОБА_1 про тимчасове влаштування до її родини малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У даному протоколі зазначено про наявність двох заяв про тимчасове влаштування дитини: Подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_21 , які звернулись із заявою від 06.07.2023 до служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради про тимчасове влаштування до їх родини малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому зазначено про перебування даних осіб у шлюбі, наявність в них двох спільних малолітніх дітей, вказівка, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем та з його слів, біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи вік бабусі ОСОБА_1 , той факт, що її будинок зруйновано та вона мешкає у родичів, вирішили Службі у справах дітей Великоновосілківської селищної ради підготувати наказ про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до родини знайомих подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_18 .

31.08.2023 р. позивач звернулась до Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради про встановлення опіки над онуком, відповідно до п.79 Порядку провадження Органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого ПКМУ від 24.09.2008 року № 866 (далі-Порядок). до заяви додано копію паспорта, доказів, підтверджуючих родинні зв`язки, довідки нарколога та психіатра, відомості про наявність чи відсутність судимості.

На дану заяву від 27.09.2024 р. за № 109/01-21 надано відповідь, що службою у справах дітей розглянуто заяву про призначення опіки над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за результатами розгляду, керуючись абзацом 2 пунктом 3 статті 19 Сімейного Кодексу України Служба у справах дітей припиняє розгляд поданої їй заяви від 31.08.2023 року у зв`язку із звернення з позовом до суду про визнання батьківства ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем надавались запити на публічну інформацію від 07.11.2023 року, від 14.11.2023 року та від 22.11.2023 року, в порядку звернення громадян, щодо питань встановлення опіки над онуком.

Розпорядженням начальника Великоновосілківської селищної військової адміністрації було 12.12.2023 № 389-р» Про встановлення опіки» ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитину передано опікуну ОСОБА_1 , що сторонами не заперечується.

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 16 ЦК України визначає положення захисту цивільних прав та інтересів судом:

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та

інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Захист права це використання передбачених законом способів (можливостей, інструментів) для поновлення свого порушеного, визнання невизнаного, чи присудження оспорюваного права. «Право на захист особа здійснює на свій розсуд» (стаття 20 ЦК). Ефективність (англ. efficiency; performance; нім. Effektivitat f, Wirkunsgrad m, Wirksamkeit f) - відношення корисного ефекту (результату) до витрат на його одержання. Це властивість певного процесу, яка зумовлена його якістю та кількістю засобів, що беруть участь у процесі, а також конкретною ситуацією. Ефективність уможливлює виконання певної задачі; характеризується певним співвідношенням між отримуваним сумарним ефектом та сумарними витратами на створення і використання засобів, що беруть участь у процесі, його організацію та здійснення.

Правовідносини щодо встановлення опіки та піклування відносно дітей регулюються наступним чином.

В силу ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України).

Згідно підпунктів 1.1, 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 N 34/166/131/88 (далі Правила), опіка (піклування) є особливою формою державної турботи повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.

Правовий статус органів опіки та піклування, їх завдання та функції визначено, зокрема, главою 6 ЦК України, главою 19 СК України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року за №866 (далі - Порядок № 866).

За приписами пункту 3 Порядку № 866 органами опіки та піклування є виконавчі органи сільських рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Як вбачається з відповіді, наданої позивачу на заяву від 27.09.2024 р. за № 109/01-21, Службою у справах дітей керуючись абзацом 2 пунктом 3 статті 19 Сімейного Кодексу України Служба у справах дітей припиняє розгляд поданої позивачем заяви від 31.08.2023 року Про встановлення опіки у зв`язку із звернення з позовом до суду про визнання батьківства ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ч.ч. 1,2, 3 ст. 19 Сімейного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування (ч.1); рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу (ч. 2); звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви (ч. 3).

Натомість, дана правова норма передбачає таку підставу для припинення розгляду поданої заяви про встановлення опіки, як звернення особи, яка подана таку заяву, до суду. Натомість, як вбачається з досліджених судом доказів, так і з відзиву відповідача Служби у справах дітей, позивач ОСОБА_1 до суду з заявою про встановлення опіки не зверталась.

Отже, дії відповідача Служби у справах дітей про припинення розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.08.2023 р. про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неправомірними, а припинення розгляду даної заяви безпідставним.

Натомість, на теперішній час встановлено опіку позивача ОСОБА_1 над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому вищевказане рішення про припинення розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.08.2023 р. фактично вичерпало свою дію.

Відносно вимог про визнання незаконними дій та бездіяльності відповідача щодо ненадання належних відповідей на запити представника позивача на запити представника Позивача від 07.11.2023 року, від 14.11.2023 року та від 22.11.2023 року., визнати протиправними дії Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області щодо надання відповіді на запит представника позивача від 07.11.2023 року, адресований Службі у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області, суд зазначає, що вказані запити хоча й надані в межах розгляду заяви позивача про встановлення опіки над малолітнім, які випливають з положень Сімейного кодексу, проте правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема, до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації містять і положення Закону України "Про звернення громадян".

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, вирішення вищевказаних питань повинно проводитись за правилами адміністративного судочинства.

Надана позивачем ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2023 р. по справі №200/5844/23 про закриття провадження по справі не є релевантною даним правовідносинам, оскільки у справі, яка була закрита адміністративним судом, позивачем не ставилось вирішення питання про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповідей на запити представника позивача на запити представника Позивача від 07.11.2023 року, від 14.11.2023 року та від 22.11.2023 року., а також визнання протиправними дії Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області щодо надання відповіді на запит представника позивача від 07.11.2023 року, адресований Службі у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області, з мотивів неповної відповіді на запит).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Висновки суду за результатами розгляду позову

Таким чином, аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, визнаючи їх належними, допустимими та достатніми, судом встановлено, що дійсно, дії відповідача Служби у справах дітей про припинення розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.08.2023 р. про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неправомірними, а припинення розгляду даної заяви безпідставним, таким, що не відповідає положенням п. 2 ч. 3 ст. 19 Сімейного кодексу України. Натомість, визнання дій неправомірними, без застосування конкретих наслідків таких дій, а рішення про відмову в розгляді заяви ОСОБА_1 від 31.08.2023 р. фактично вичерпало свою дію, не може вважатися ефективним захистом прав та інтересів позивача. Отже, у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити у зв`язку з неефективністю обраного способу захисту позивачем.

Провадження у справі у частині вимог про ненадання належних відповідей на запити представника позивача на запити представника Позивача від 07.11.2023 року, від 14.11.2023 року та від 22.11.2023 року., визнати протиправними дії Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області щодо надання відповіді на запит представника позивача від 07.11.2023 року, адресований Службі у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Щодо розподілу судових витрат

Суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та закриття провадження у певній частині, позивачем сплачено судовий збір за розгляд вимог немайнового характеру у сумі 1211 грн. 20 коп., судом розглянуто одну немайнову вимогу позивача, а тому судовий збір з відповідача не стягується, питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету, пов`язаних із закриттям провадження у частині позовних вимог (ч. 2 ст. 255 ЦПК України), не вирішується, оскільки за розгляд даних позовних вимог судовий збір позивачем не сплачено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 274, 279 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області (адреса: вул. Миру, буд. 50, с. Андріївка, Волноваський район, Донецька область, 85540), Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області (адреса: вул. Миру, буд. 23, с. Багатир, Волноваський район, Донецька область, 85530) про визнання протиправними дій щодо припинення розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення опіки над малолітнім онуком ОСОБА_2 від 31.08.2023 р. відмовити.

Провадження у справі у частині вимог про ненадання належних відповідей на запити представника позивача на запити представника Позивача від 07.11.2023 року, від 14.11.2023 року та від 22.11.2023 року., визнати протиправними дії Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області щодо надання відповіді на запит представника позивача від 07.11.2023 року, адресований Службі у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.А. Дурач