Справа № 185/4342/24
Провадження № 2-о/185/186/24
у х в а л а

30 квітня 2024 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Зінченко А. С., перевіривши на відповідність вимогам Цивільного процесуального кодексу України позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Литвинова В.В., заінтересовані особи: Міністерство закордонних справ України, Головне управління Державної міграційної служби у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

До суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Литвинова В.В., заінтересовані особи: Міністерство закордонних справ України, Головне управління Державної міграційної служби у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення для видачі документів, що посвідчують особу, а саме факту встановлення особи для отримання паспорта громадянина України та факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991.

Порядок розгляду судом справ окремого провадження визначено нормами розділу IV ЦПК України.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Так, процедура встановлення особи, визначена Порядком про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 та Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженим

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 червня 2019 року № 456.

Відповідно до зазначених Порядків рішення суду про встановлення особи для оформлення паспорта подається особами, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

Відповідно до п.100 Порядку територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта відповідним рішенням.

Згідно ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Отже з аналізу наведених вище норм вбачається, що особа може звернутися до суду із заявою про встановлення особи за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, лише у разі, якщо особу не було встановлено за результатами проведеної ДМС процедури встановлення особи згідно п. 43 Порядку № 302, ст. 10 зазначеного закону.

Як вбачається з матеріалів заяви заявник ОСОБА_1 має паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 . Та відповідно до долученого до заяви листа начальника паспортного відділу УКП ДКС МЗС України від 26.10.2023 зазначено, що у результаті проведених перевірок підтвердити факт документування заявника паспортом громадянина України Посольству не вдалось, та рекомендовано звернутися до суду, або бути документованим у Посольстві України в Азербайджанській Республіці посвідченням особи на повернення в Україну з метою подальшого звернення до структурних підрозділів ДМС для завершення процедури встановлення особи.

Отже заявнику необхідно надати докази завершення процедури встановлення особи, а саме рішення відповідно підрозділу ДМС яким особу заявника не було встановлено за результатами проведення (завершення) процедури встановлення особи.

Крім того, відповідно до матеріалів заяви заявник фактично проживає на території Азербайджанської Республіки.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

Згідно ч. 3,4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185,260,294 ЦПК України, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство закордонних справ України, Головне управління Державної міграційної служби у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

У випадку не усунення недоліків у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: А. С. Зінченко