справа №176/680/24
провадження №2/176/615/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Ляху В.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, невиплаченої вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з невиплаченої заробітної плати в сумі 177 549,61 грн. в тому числі 53 594,41 грн. заробітна плата за вересень-грудень 2023 року та невиплачена компенсація за невикористану відпустку в сумі 123 955,20 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену вихідну допомогу в розмірі 44 435,81 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 41 820,50 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що з 09.03.2005 року працював на ДП «СхідГЗК» та звільнився за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору, а саме тривалої заборгованості з виплати заробітної плати. Факт звільнення підтверджується записами її трудової книжки та наказом відповідача від 22.12.2023 року №1897-ос. Так, на день свого звільнення він мав право на отримання невиплаченої йому заробітної плати за червень 2023р. 2892 грн., липень 2023р. 12550 грн., серпень 2023р. 12550,00 грн., вересень 2023р. 12410,46 грн., жовтень 2023 14355,55 грн., листопад 2023р. 14458,00 грн., грудень 2023р. 12370,40 грн., компенсації за невикористану відпустку (за 273 к.д.) в сумі та вихідної допомоги відповідно до ч. 1 ст. 44 КЗпП в розмірі тримісячного середнього заробітку, а всього 249977,42 грн. з відрахуванням зборів та податків. За період часу його звільнення до подання цього позову відповідачем була виплачена йому заборгованість з заробітної плати за червень, липень та серпень 2023 року. Заробітна плата за вересень-грудень 2023 року в загальній сумі 53549,41 грн., компенсація за невикористану відпустку 123955,20 грн. та вихідна допомога 44435,81 грн. не виплачена йому відповідачем до цього часу.

Крім того, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду за його підрахунком складає 41 820,50 грн. Позивач просить розрахувати суму середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року по справі відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме, на адресу електронної пошти, яка вказана в позовній заяві, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено із трудової книжки позивача, що він дійсно у період з 09.03.2005 року по 25.12.2023 року, перебував у трудових відносинах з відповідачем. (а.с.6-7).

Наказом №1897/ос від 22.12.2023 року позивача ОСОБА_1 , економіста зі збуту групи по роботі з неліквідними ТМЦ та збуту служби виробничо-технічної комплектації ДП «СхідГЗК», звільнено 25 грудня 2023 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору. Вказаним наказом була також передбачена виплата грошової компенсації за 273 календарних дні невикористаної щорічної відпустки, а саме: за період роботи

09.03.2014-08.03.2015 27 календарних днів;

09.03.2015-08.03.2016 28 календарних днів;

09.03.2016-08.03.2017 28 календарних днів;

09.03.2017-08.03.2018 28 календарних днів;

09.03.2018-08.03.2019 - 28 календарних днів;

09.03.2019-08.03.2020 - 28 календарних днів;

09.03.2020-08.03.2021 - 28 календарних днів;

09.03.2021-08.03.2022 - 28 календарних днів;

09.03.2022-08.03.2023 - 28 календарних днів;

09.03.2023-25.12.2023 22 календарних дні;

Та вихідна допомога в розмірі тримісячного середнього заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України. (а.с.12)

Відповідно до довідки ДП «СхідГЗК» від 05.01.2024 №9 заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 на момент звільнення складає 249 977,42 грн., а саме:

-- за червень 2023 року 2892 грн.;

-- за липень 2023 - 12550 грн.;

-- за серпень 2023 12550 грн.;

-- за вересень 2023 12410,46 грн.;

-- за жовтень 2023 14355,55 грн.;

-- за листопад 2023 14458,00 грн.;

-- за грудень 2023 12370,40 грн.;

-- вихідна допомога 44435,81 грн.;

-- компенсація за невикористану відпустку (273 к.д.) 123955,20 грн. (а.с.13)

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що за період часу його звільнення до подання цього позову відповідачем була виплачена йому заборгованість з заробітної плати за червень, липень та серпень 2023 року. Заробітна плата за вересень-грудень 2023 року в загальній сумі складає 53549,41 грн., компенсація за невикористану відпустку 123955,20 грн. та вихідна допомога 44435,81 грн. не виплачена йому відповідачем до цього часу.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Відповідно ч.2 ст.233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та невиплачені йому при звільненні (стаття 116).

Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме:

- основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач звернувся до суду в строк, визначений ст.233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з ним не проведений розрахунок по заробітній платі, включаючи компенсацію за невикористану відпустку. Таким чином розрахункова сума до стягнення складає - 221 985.42 грн. з яких: 53594,41 грн. заробітна плата за вересень-грудень 2023 року, 123 955,20 грн. компенсація за невикористану відпустку, 44 435,81 грн. вихідна допомога.

Що стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку починаючи з дня звільнення, тобто на день звернення до суду із позовом, розмір середнього заробітку за підрахунком позивача складав 41 820,50 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до довідки про доходи №8 від 05.01.2024 року середньоденна заробітна плата позивача з урахуванням податків та зборів складає 836,36 грн.

Таким чином, оскільки позивача було звільнено з роботи 25 грудня 2023 року то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні має бути обрахований до ухвалення даного рішення по справі, що не перевищує 6-ти місячного строку встановленого ст. 117 КЗпП України, тобто по 21 червня 2024 року (включно), що складає 130 робочих дні.

Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 108 726,8 грн. (836,36 грн/день х 130 робочих дні).

Крім того, у пункті 6 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який стягується з роботодавця на користь працівника зазначається судом без виключення з них податків й інших обов`язкових платежів, які сплачуються роботодавцем при виконанні рішення суду, однак згідно вказаних вище роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» на суд покладається обов`язок зазначення даної обставини в резолютивній частині рішення та вказується, що податок та інші обов`язкові платежі підлягатимуть відрахуванню при сплаті.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 108 726,80 грн. з відрахуванням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, вважаючи її співмірною розміру заборгованості на день звільнення, та діям відповідача щодо якнайшвидшого погашення заборгованості.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі від сплати якого при подачі позову до суду позивач звільнений відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116,117 КЗпП, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, невиплаченої вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 нараховану та невиплачену останньому заробітну плату в сумі 221 985,42 грн. з яких: 53 594,41 грн. заробітна плата за вересень-грудень 2023 року, 123 955,20 грн. компенсація за невикористану відпустку, 44 435,81 грн. вихідна допомога.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (ЄДРПОУ 14309787, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 108 726,80 грн.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК