ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/12/24

Головуючий у першій інстанції Карапиш Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/592/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Карапиш Т.В.), ухвалене у м. Ічня.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 42459.91 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 25.11.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6131039, право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» від 26.09.2023 року за № 26.09/23-Ф перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» Відповідач умови кредитного договору від 25.11.2022 за № 6131039 не виконував, а тому утворилась заборгованість у розмірі 42459.91 грн, яка складається з суми основного боргу 15658,51 грн та суми заборгованості за відсотками 26801.40 грн. Відовідач в позасудовому порядку відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 6131039 від 25.11.2022 року в розмірі 42459,91 гривень , з яких: 15658,51 грн заборгованість за кредитом; 26801,40 грн заборгованість за нарахованими відсотками, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн, 5000 грн у відшкодування судових витрат на правову допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. В силу статей 512, 1077, 1078 ЦК позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача, а відповідачем в порушення статей 12, 81 ЦПК не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги. Оскільки позовні вимоги судом задоволено, то відповідно до приписів п.1 ч.2, 8 ст. 141 ЦПК України із відповідача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача в розмірі 2684 грн та правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вирішити питання щодо відшкодування судових витрат понесених ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не перевірено поданого в електронній формі електронного договору на відповідність його паперової копії, що міститься в матеріалах справи. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження останнім пропозиції щодо укладання договору, зокрема довідки про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину. За позицією відповідача відсутність у наданих суду примірниках договору підпису його учасників є підставою вважати неукладеність оспорюваного договору в електронній формі. Судом також на думку ОСОБА_1 було порушено норми процесуального закону, оскільки рішення суду було ухвалено 7 лютого 2024 року, тоді як строк для подання відзиву встановлений в ухвалі про відкриття провадження судом був встановлений в 15 днів з дня отримання ухували і сплинув для відповідача 14 лютого 2024 року. ОСОБА_1 заперечує проти стягнегнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, посилаючись на те, що договір про надання юридичних послуг укладено між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» та ФОП ОСОБА_2 , а не адвокатом.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

По справі встановлено, що 25 листопада 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний кредитний договір про надання споживчого кредиту № 6131039 (а.с. 9-13) відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», розміщених на сайті: https://creditplus.ua/documents.

Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 15800,00 грн, строк кредиту 360 днів, тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. 1.5.1. Договору, Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору.

Знижена процентна ставка 0,896 % в день застосовується, якщо споживач до 25.12.2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п. 1.5.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 2.4. Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Відповідно до п. 3.4 Договору, розмір процентної ставки, встановлений в п. 1.5.1 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку.

Згідно п.п. 1-3 п. 4.4. Договору, споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором; повідомляти Товариство про зміну даних, зазначених у розділі 10 Договору протягом 3-х календарних днів, зокрема через контакт-центр Товариства або засобами Особистого кабінету; виконувати інші обов`язки, передбачені цим Договором, Правилами та чинним законодавством України.

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «А471706» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15800,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 29.09.2023 року Вих. № 20230929-2 (а.с. 17).

Як вбачається з картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) № 4656462 від 22.08.2021 року, відповідач ОСОБА_1 здійснив оплату щодо повернення кредиту та нарахованих процентів на загальну суму 5004,67 грн. (19-26), після чого оплату за кредитним договором не здійснював. Станом на 26 вересня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 42459,91 грн., з яких: 15658,51 грн. заборгованість за кредитом; 26801,40 грн. заборгованість за нарахованими процентами.

26 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМРАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу 26.09/23-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відсупає) ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за плату, права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і боржниками (а.с. 39-41).

Відповідно до витягу з реєстру боржників Додатку № 1 до договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 року, ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМРАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 42459,91 грн., з яких: 15658,51 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26801,40 грн.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним".

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України).

Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції встановив фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, правильно застосував норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір про надання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 25.11.2022 року правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Доводи заявника про те, що суд не встановив всі фактичні обставини справи та не провів порівння паперового примірника договору з його електронним аналогом на увагу не заслуговують, оскільки не є порушенням норм процесуального права недослідження оригіналу електронних доказів за наявності в матеріалах справи паперових копії цих доказів за відсутності обґрунтованих сумнів у їх відповідності оригіналу (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-20329св19).

Оскільки позивач надав суду належним чином завірену паперову копію договору, матеріали справи не містять клопотань про витребування оригіналів електронних доказів, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про порушення судом першої інстанції положень частини п`ятої статті 100 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на обов`язковість перевірки судом відповідності документа в електронній формі його аналогу наданому в паперовій формі з посиланням на висновки викладені у постанові Верховного суду від 22.03.2023 року у справі № 755/1549/22 не заслуговують на увагу, оскільки обставини у цій справі відрізняються від обставин справи, що розглядається.

Крім того, відповідачем не надано суду належних, достовірних та беззапечних доказів про не належність ОСОБА_1 картки № НОМЕР_1 та не перерахування на неї коштів в сумі 15800 грн 25.11.2022 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» через платіжну систему ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», а також не внесення на виконання взятих на себе зобов`язань коштів у сумі 5004,67 грн 23.12.2022 року та 31.01.2023 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обов`язку відповідача довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх заперечень, що є його процесуальним обов`язком у силу статей 12, 81 ЦПК України.

За матеріалами справи встановлено, що ухвалою суду від 15 січня 2024 року було відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін на 15 годину 30 хвилин 7 лютого 2024 року. Зазначену ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками відповідач отримав 30 січня 2024 року, що ним не запечується та підтверджується поштовим повідомленням. Клопотань про відкладення справи матеріали не містять. Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 було зареєстровано канцелярією суду 08.02.2024 року о 08 годині 36 хвилин.

Таким чином, при ухваленні рішення судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права, які б могли бути підставою для його скасування.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 42459 грн.

Колегія суддів також погоджується із рішенням суду в частині стягнення судових витрат з огляду на таке.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн, тому, враховуючи повне задоволення позову, такий підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №03/07/2023 від 03.07.2023 року; довіреність від 03.07.2023 року терміном на один рік ; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2412 від 23.10.2018; акт приймання-передачі наданих послуг № 19 до договору №03/07/2023 від 03.07.2023 року про надання юридичних послуг від 09.11.2023 року та витяг з реєстру акту приймання-передачі наданих послуг № 19 до договору №03/07/2023 від 03.07.2023 року про надання юридичних послуг від 09.11.2023 року; платіжна інструкція від 06.12.2023 року.

Із вказаних документів вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом Руденко К.В. послуг по даній справі становить 5000,00 грн.

Зважаючи на те, що витрати на правову допомогу були підтверджені належними та допустимими доказами, беручи до уваги обсяг виконаних робіт (наданих послуг), здійснених адвокатом Руденко К.В., складність справи та її значення для позивача, розумність та обгрунтованість таких витрат, фактичну сплату їх позивачем на користь адвоката, а також задоволення цього позову у повному обсязі, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув такі з відповідача на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375 , 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2024 року

без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: