Справа № 456/2475/19 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/811/3236/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Марко О.Р.,

з участю - представника апелянта - адвоката Сидоренко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВІЕЙБІ БАНК», виведення якого з ринку здійснюється Фондом гарантування вкладів безпосередньо, яка підписана представником ОСОБА_1 , на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2023 року, у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» з ринку, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулась в суд із заявою про проведення заміни сторони виконавчого провадження НОМЕР_1 від 14 травня 2021 року, відкритого згідно виконавчого листа №456/2475/20, виданого 29 квітня 2021 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області щодо зобов`язання «ПАТ ВІЕЙБі Банк» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, додатково включивши вимоги ОСОБА_2 на суму 98 626 грн 44 коп., встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 липня 2015 року по справі № 456/2432/15-ц до четвертої черги виплат та подати належним чином оформлені та підписані зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - з Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВІЕйБі Банк» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» з ринку.

Заява обґрунтована тим, що на виконанні у Шевченківському районному ВДВС м. Києва перебуває два виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Стрийським міськрайонним судом Львівської області по справі № 456/2475/19-ц від 29 квітня 2021 року, а саме: виконавче провадження № НОМЕР_1 від 14 травня 2021 року, відкрите державним виконавцем Рожкован Олександром Борисовичем, де боржником є ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ`ВІЕЙБІ Банк» та виконавче провадження № НОМЕР_2 від 14 травня 2021 року, відкрите старшим державним виконавцем Метлушенко Ганною Олександрівною, де боржником є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. 26 серпня 2022 року державним виконавцем Метлушенко Г.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з посиланням на те, що вимоги виконавчого документа боржником не виконано, і керуючись частиною третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. В постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець Метлушенко Г.О. зазначила, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не виконав вимоги виконавчого листа. Боржником згідно виконавчих документів числиться ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ Банк». Відповідно, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, надіслане до Шевченківського РУП ГУНП м. Києва, містить інформацію про вчинення Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ`ВІЕЙБІ Банк» кримінального правопорушення. Отже, невиконання керівництвом Фонду зобов`язання у виконавчому провадженні привело до винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 26 серпня 2022 року, а повідомлення до Шевченківського РУП ГУНП м. Києва про вчинення кримінального правопорушення надіслане на Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Все це відбулося після того, як 11 серпня 2021 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб оскаржив в Стрийському міськрайонному суді рішення та дії органу державної виконавчої служби в порядку статті 447 ЦПК України з проханням визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Києва щодо винесення постанови про накладення штрафу від 20 липня 2021 року в розмірі 5 100,00 грн на ФГВФО. У скарзі керівництво Фонду чомусь оскаржує накладання штрафу виконавцем на Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВІЕйБі Банк», не розібравшись, що виконавче провадження щодо зобов`язань Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» проводить інший виконавець, який не виносив жодної постанови про накладання штрафу на Уповноважену особу ФГВФО. В додаток, керівництво Фонду вперше після прийняття рішення № 1627 від 03 вересня 2020 року «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «ВІЕЙБІ Банк», відповідно до якого відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» з 07 вересня 2020 року, делеговані Луньо І.В. рішенням ВД Фонду від 22 червня 2020 року № 1175, повідомило Стрийський міськрайонний суд Львівської області. Відповідно до зазначеного рішення управління майном (активами) ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» та задоволення вимог його кредиторів здійснюється Фондом безпосередньо, про що внесено зміни до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та затверджено керівника неплатоспроможного банку ПАТ`ВІЕЙБІ Банк» в особі директора-розпорядника Фонду Рекрут С.В. Отже, до прийняття судом рішення від 13 січня 2021 року по справі №456/2475/19 провадження №2/456/466/2021 про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії, суду не було відомо про прийняті рішення ВД Фонду. В результаті судом на її звернення було виписано два виконавчих листи на примусове виконання рішення суду з зобов`язанням вчинити дії Уповноваженою особою ФГВФО та керівництвом Фонду. Приховування дирекцією Фонду прийнятих рішень призвело до неможливості виконання судового рішення у виконавчому провадженні. Будучи освідомленою з одержаних документів про ліквідацію Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ Банк», учасника виконавчого провадження, не виконання своїх зобов`язань якого у виконавчому провадженні унеможливлює і виконання зобов`язань ФГВФО, а саме затвердження змін до реєстру, державний виконавець порушуючи Закону України «Про виконавче провадження» не призупинила проведення виконавчого провадження, не звернулась за роз`ясненнями до суду першої інстанції щодо виконання рішення суду, продовжувала виносити постанови про накладання штрафів за невиконання рішення суду та винесла незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 26 серпня 2022 року. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 січня 2023 року по справі № 452475/19 провадження №4-с/456/5/2023 була задоволена скарга заявника та скасована постанова про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 26 серпня 2022 року. Шевченківським ВДВС м. Києва була подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Постановою Львівського апеляційного суду від 23 червня 2023 року по справі № 456/2475/19 провадження №22-ц/811/177/23 апеляційну скаргу залишено без задоволення. Для виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2021 року по справі № 456/2475/19 необхідно провести заміну сторони виконавчого провадження. Предметом спору у справі є зобов`язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕЙБі Банк» внести зміни у реєстр акцептованих вимог кредиторів, додатково включити вимоги на суму 98 626 грн 44 коп., а дирекції Фонду затвердити ці зміни. Не виноситься вимога погашення боргового зобов`язання та стягнення коштів.

Фондом не внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», отже ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та самостійного суб`єкта господарювання. Ліквідація Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», як представника неплатоспроможного банку, не являється ліквідацією ПАТ «ВІЕйБі Банк» і немає необхідності вирішувати питання правонаступництва шляхом пошуку Банку правонаступника. ВД ФГВФО, прийнявши рішення № 1627 від 03 вересня 2020 року, тим самим перейняла на себе всі повноваження виведення банку з ринку та виконання спеціальних функцій з метою ліквідації банку. Всі повноваження Уповноваженої особи ФГВФО перейшли до директора-розпорядника ФГВФО Рекрут С.В. Більше восьми років фонд гарантування вкладів фізичних осіб мав час на виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 липня 2015 року по справі № 456/2432/15-ц, та свідомо його не виконав. Припинення банку, як юридичної особи не може бути підставою для невиплати позивачу відшкодування, передбаченого законодавством та судовим рішенням (постанова КАС ВС від 29 квітня 2021 року № 200/14379/19-а (К/9901/23656/20). Те саме стосується і внесення змін до реєстру акцептованих вимог. Єдиним вирішенням цієї ситуації, на думку заявниці, є заміна сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 14 травня 2021 року, відкритого на підставі виконавчого листа № 456/2475/19, виданого 29 квітня 2021 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області щодо зобов`язання «ПАТ ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, додатково включивши вимоги ОСОБА_2 на суму 98 626 грн 44 коп., встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 липня 2015 року по справі №456/2432/15-ц до четвертої черги виплат та подати належним чином оформлені та підписані зміни до реєстру акцептованих вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - з Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» з ринку.

Ухвала мотивована тим, що оскільки повноваження щодо проведення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», в тому числі щодо управління майном (активами) ПАТ «ВіЕйБі Банк» та задоволення вимог його кредиторів, починаючи з 03 вересня 2020 року, перейшли від Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Луньо І.В. безпосередньо ФГВФО, що свідчить про факт вибуття Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Луньо І.В., як сторони боржника у вказаному виконавчому провадженні. Таким чином, саме ФГВФО є тією компетентною установою, що Уповноважена вчиняти дії у процедурі ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», починаючи із 03 вересня 2020 року. Оскільки, у зв`язку із відкликанням повноважень ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» делегованих Луньо І.В. припинився його статус як сторони виконавчого провадження та фактично відбулося вибуття особи боржника з виконавчого провадження, відтак його слід замінити належним боржником.

В листопаді 2023 року публічне акціонерне товариство «ВІЕЙБІ БАНК», виведення якого з ринку здійснюється Фондом гарантування вкладів безпосередньо, оскаржило ухвалу суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_1 , в якій просить скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2023 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував того, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів у спірних правовідносинах, а відтак при розгляді заяв про заміну сторони виконавчого провадження підлягають застосуванню положення статті 53 цього Закону. За змістом частин третьою цієї статті ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу, який в даній справі затверджено рішенням ВД ФГВФО від 30 листопада 2020 року №2029. Відтак, ФГВФО не є правонаступником сторони виконавчого провадження. Не призводить до такого правонаступництва і заміна керівника юридичної особи, що також мало місце у справі, що переглядається, адже така не впливає на її цивільну дієздатність. У цьому зв`язку, суд першої інстанції здійснивши безпідставну заміну сторони виконавчого провадження, переклав зобов`язання на неналежну сторону - боржника

У лютому 2024 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання відмовити в задоволенні апеляційної скарги, і такий мотивований законністю та обґрунтованістю оскаржуваної ухвали.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2021 року у справі № 456/2475/19 зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів додатково включивши вимоги ОСОБА_2 на суму 98 626 грн 44 коп., встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду від 28 липня 2015 року по справі № 456/2432/15-ц до четвертої черги та подати належним чином оформлені та підписані зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо додаткового включення вимоги ОСОБА_2 на суму 98 626 грн 44 коп., встановленої рішенням Стрийського міськрайонного суду від 28 липня 2015 року по справі №456/2432/15-ц до четвертої черги.

29 квітня 2021 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області видано стягувачу ОСОБА_2 два виконавчих листи по справі 456/2475/19. Відповідно 14 травня 2021 року, на виконання вказаних виконавчих листів суду, Шевченківським районним ВДВС у м. Києві відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2. Боржником у вказаних виконавчих провадженнях виступає Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «ВІЕйБі Банк» з ринку подано до суду скаргу від 11 серпня 2021 року на рішення та дії органу державної виконавчої служби в порядку статті 447 ЦПК України. В даній скарзі зокрема зазначено, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 вересня 2020 року № 1627 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», делеговані Луньо І.В. рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 червня 2020 року № 1175 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до зазначеного рішення управління майном (активами) ПАТ «ВіЕйБі Банк» та задоволення вимог його кредиторів здійснюється Фондом безпосередньо на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.

26 серпня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2, оскільки вимоги виконавчого документа боржником не виконано.

Відповідно до ухвали суду від 05 січня 2023 року скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову державного виконавця від 26 серпня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 визнано протиправною та скасовано. Згідно постанови Львівського апеляційного суду від 23 червня 2023 року ухвалу Стрийського міськрайонного суду від 05 січня 2023 року залишено без змін.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом (Рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-рп(ІІ)/2019).

Конституційний Суд України у зазначеному Рішенні також наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша, друга статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «ДІД Конс» щодо офіційного тлумачення положень пункту 15 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку з положеннями частини першої статті 41, частини п`ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 ГПК України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» (справа про стягнення заборгованості з підприємств паливно-енергетичного комплексу)).

Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією цивільного процесу, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначених ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до положень статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

За змістом цієї норми права суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою, відноситься до переліку осіб, визначених частиною другою статті 442 ЦПК України, та, що до заяви додано документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

У зв`язку із заміною боржника або стягувача відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, з огляду на що припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним боржником або стягувачем проводиться відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та норм ЦПК України за заявою заінтересованої особи зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього боржника або стягувача всі права та обов`язки у зобов`язанні, у тому числі, й право бути стороною виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні розуміють заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні.

Згідно з частиною сьомою статті 104 ЦК України особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність» цей Закон регулює відносини, що виникають під час заснування, реєстрації, діяльності, реорганізації та ліквідації банків.

Як зазначено у частині першій статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 3 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку становить основну функцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який, на підставі статті 6 вказаного Закону, у межах своїх функцій та повноважень здійснює заходи щодо проведення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, у тому числі, шляхом виконання плану врегулювання, здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

На підставі пунктів 1, 2, 3 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

У частині третій статті 48 цього Закону визначено, що усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд чітко визначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

З матеріалів справи убачається, що процедура ліквідації ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», як і виконавче провадження № НОМЕР_1, не завершені.

Особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність» (згідно з частиною четвертою статті 110 ЦК України).

Відповідно до частини сьомої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У частині четвертій статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.

Аналіз зазначених законодавчих норм свідчить про те, що Законом України «Про банки і банківську діяльність» не передбачено правонаступництво банку у разі його ліквідації.

Норми спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять положень щодо визнання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб правонаступником банківської установи, у тому числі, у зв`язку з проведенням ліквідації останньої.

Отже, незалежно від того, проведена ліквідація банку, чи ні, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником банку відповідно до положень законодавства України, оскільки він здійснює лише владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 334/8020/18 (провадження № 61-7616 св 20), від 20 жовтня 2020 року у справі № 334/401/14 (провадження № 61-11495 св 20), від 25 лютого 2021 року у справі № 333/4351/18 (провадження № 61-5924 св 20), від 02 червня 2022 року у справі № 908/1174/17, від 19 жовтня 2022 року у справі № 161/8815/13-ц (провадження № 61-5736 св 22), від 10 травня 2023 року у справі № 442/8065/21 (провадження № 61-11260 св 22), від 06 лютого 2024 року у справі № 761/13085/14-ц (провадження № 61-18757 св 23) і така судова практика є незмінною.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб починаючи із вересня 2020 року є компетентною установою, що уповноважена вчиняти дії у процедурі ліквідації ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК».

Суд першої інстанції встановивши, що у цій справі боржником у виконавчому листі, а відтак і у виконавчому провадженні визначено саме банк, а не уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка здійснює керівництво та представництво інтересів банку, який перебуває у процесі ліквідації, дійшов невірного висновку про те, що внаслідок відкликання повноважень ліквідатора - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», суб`єктний склад сторін як у справі, так і у виконавчому провадженні змінився, адже боржником у ВП № № НОМЕР_1 є саме ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК».

Зазначення у виконавчому листі як божника публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйбі Банк»), в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйбі Банк», спростовує невірний висновок суду щодо наявності підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні, адже боржником у такому є саме банк, а не уповноважена особа, а Фонд не може бути правонаступником банку, який ліквідовується та є стороною виконавчого провадження, адже здійснює лише владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-9354 св 23) з подібними правовідносинами та фактичними обставинами, а саме боржником було визначено - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в постанові від 21 березня 2024 року.

У постанові Верховного Суду від 12 червня 2023 року у справі №703/2554/20 (провадження № 61-11124 св 22) аналізуючи положення статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що уповноваження особа Фонду та банк-боржник є різними суб`єктами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 24 травня 2023 року у справі № 703/2554/20 (провадження № 61-11115 св 22).

Відтак, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу як на довід на її спростування, застосування судом першої інстанції під час розгляду справи норм права з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 703/2554/20 (провадження № 61-11109 св 22), не заслуговують на увагу, оскільки у справі, яка переглядається, та у справі, на яку посилається заявник, встановлені різні фактичні обставини.

Так, у справі № 703/2554/20 відповідачем (боржником) визначено не банк, а уповноважену особу Фонду, яка здійснює керівництво та представництво інтересів банку, який перебуває у процесі ліквідації. Натомість у справі, яка є предметом апеляційного перегляду, за змістом судового рішення обов`язки покладено на банк.

Отже, вказаний висновок не є релевантними до справи, яка переглядається.

Колегія суддів під час розгляду справи також враховує, що є відмінність між резолютивною частиною рішення, а також виданими на його примусове виконання виконавчими листами, а саме в рішенні зазначено: «Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів додатково включивши вимоги ОСОБА_2 …..» і таке відображено у виконавчому листі, проте в останньому як боржник зазначено: «Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйбі Банк», оскільки такий недолік виконавчого документу, в тому числі й описка, підлягає усуненню в порядку, визначеному статтею 432 ЦПК України, чого за обставинами даної справи не здійснено. При цьому, під час розгляду судом питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд, у тому числі суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання про виправлення описки, оскільки це матиме своїм наслідок втручання у судове рішення, що не допускається процесуальним законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).

Оскільки під час вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження місцевим судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВІЕЙБІ БАНК», виведення якого з ринку здійснюється Фондом гарантування вкладів безпосередньо, яка підписана представником ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2023 року скасувати, прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 про проведення заміни сторони виконавчого провадження відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич