єдиний унікальний номер справи 546/75/24
номер провадження 2/546/158/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сербіненко І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Решетилівка Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради,

УСТАНОВИВ:

Представниця позивачки звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.07.2010 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб Кіровською сільською радою Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 3. Прізвище після укладення шлюбу змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15.11.2017. Позивачка повторно уклала шлюб з ОСОБА_7 прізвище позивачки змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_8 ». Вказаним рішенням суду встановлено, що шлюб розпався через відсутність взаєморозуміння в сім`ї, зловживання відповідачем спиртними напоями, різними поглядами на сімейне життя, небажання відповідача приймати участь у вихованні дітей, скандали в сім`ї, які негативно впливають на виховання їхніх дітей, що призвело до неможливості подальшого спільного проживання. Діти проживають з матір`ю, однією сім`єю, а також з її чоловіком та молодшим братиком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивачка та її чоловік забезпечують належні умови проживання трьох дітей, мають у власності кожен окремо на праві приватної власності нерухоме майно (земельну ділянку (пай), квартири (частку), у якій проживають постійно спільно сім`єю. Позивачка має постійне місце роботи АТ «Укзалізниця», однак на даний час після народження третьої дитини перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує виплату по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що є на даний час її єдиним джерелом доходу, дохід сім`ї суттєво зменшився. Чоловік позивачки має дитину від іншого шлюбу, на яку сплачує аліменти в установленому порядку 1/4 частка усіх його доходів. Таким чином, саме чоловік позивачки та позивачка забезпечують утримання 4 малолітніх дітей самостійно за рахунок спільного бюджету та доходів сім`ї, з урахуванням аліментних зобов`язань чоловіка позивачки. Місце проживання дітей зареєстроване за адресою, що не відповідає їх фактичному місцю проживанню, однак, батько дітей відмовляється надати згоду на реєстрацію їх місця проживання за місцем фактичного проживання за вказаною адресою у порядку, встановленому законом. Оскільки, фактичне місце проживання батька не відоме, як наслідок, неможливо здійснити за його згодою реєстрацію місця проживання дитини у разі її зміни, що шкодить інтересам дитини. Таким чином, на даний час, без отримання особистої згоди батька дитини, наданої в установленому законом порядку, позивачка з дітьми позбавлені можливості виїхати за межі України на відпочинок та оздоровлення, у туристичну подорож з метою розширення їх кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя, духовного та морального розвитку дитини, знайомства з іноземною культурою, відвідування визначних пам`яток природи, архітектури та закладів дитячого дозвілля тощо. Здійснити реєстрацію місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання дитини, що не досягла 14 років, не можливо, позаяк, Правилами реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, встановлено, що місце проживання дитини реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). З вищенаведеного вбачається, ухилення останнім від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідач умисно добровільно не бере участі у вихованні та утриманні спільних дітей, не відвідує та не спілкується з дитиною, хоча перешкод спілкуватися немає. Батько відмовляється брати участь в утриманні дітей та вихованні, донька Віолетта має особливі потреби у зв`язку зі станом здоров`я, батьки відповідача спілкуються із онуками, на відміну від їхнього рідного батька, позивачка не заперечує проти спілкування дітей з рідними бабою та дідом.

Просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 09.02.2024 було відкрите провадження у цивільній справі розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.05.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином. Надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Великобагачанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, відповідач ОСОБА_2 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка ОСОБА_10 є його матір`ю (а.с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, відповідач ОСОБА_2 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка ОСОБА_10 є її матір`ю (а.с. 12).

Як вбачається з копії рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області позов ОСОБА_11 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 31.07.2010 Кіровською сільською радою Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 3 між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 32).

Позивачкою надано копію свідоцтва про своє народження серія НОМЕР_3 виданого 15.06.1992 та копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 виданого 17.12.2019 на підтвердження зміни прізвища після шлюбу, а саме з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_8 » (а.с 24 зворотна сторона - 25).

У шлюбі народився ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 виданого 08.06.2023 (а.с. 12 зворотна сторона).

Копією довідки від 09.08.2023 № 01.3-20/568 виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області підтверджується, що згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 09.08.2023 за № 43 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . За фактичним місцем проживання ОСОБА_1 також проживають: ОСОБА_7 - чоловік, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 - син, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , син ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 27 зворотна сторона).

ОСОБА_1 , постійно працює з 06.03.2017 на посаді чергового по переїзду 3 розряду в Регіональній філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» за період з серпня 2022 року по липень 2023 року нараховано заробітну плату 95 091 грн 86 коп, що підтверджується копією довідки № 63 від 22.08.2023 (а.с. 26).

Позивачкою надана копія свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 , за чоловіком позивачки ОСОБА_7 , належить 1/3 частка у праві власності, у підтвердження того, що діти дійсно проживають з нею та перебувають на її утримані, також надано план квартири (а.с. 27, 31-зворотна сторона).

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_1 , яка нею надавалась до ОЗ Гоголівської ЗОШ І-ІІІ степенів» її син ОСОБА_6 учень 8 класу який постійно та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 24, 28).

З копії довідки від 04.08.2020 № 106/20 виданої Покровським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступені вбачається, що ОСОБА_6 дійсно навчається в 6-А класі Покровського ОЗЗСО І-ІІІ степенів (а.с. 31).

У підтвердження індивідуальних відомостей про застраховану особу позивачкою надана форма ОК-7, та на чоловіка ОСОБА_7 форма ОК-5 (а.с. 37 зворотна сторона, 38-41).

Позивачкою надані копії фотографій з дітьми у підтвердження піклуваня про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток (а.с. 33-37).

Позивачкою надані копії постанов Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07.08.2013, 20.06.2017, 14.07.2022, 14.10.2022, 12.01.2024, про притягнення «Особи-1» до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки у вказаних постановах не зазначені персональні дані особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд не приймає їх до уваги. Крім того, також надана копія судового наказу від 25.09.2020 про стягнення аліментів, який суд також не приймає до уваги, оскільки не вказані персональні дані сторін (а.с. 9-11, 16-18, 19-22).

Згідно висновку виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки і піклування, про визначення місця проживання малолітніх дітей, враховуючи виходячи з інтересів малолітніх дітей, виконавчий комітет Решетилівської міської ради, як орган опіки і піклування вважає доцільним визначити місце проживання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 86-87).

Стосовно визначення місця проживання дітей з матір`ю ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом положень частин 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

У відповідності із вимогами ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Згідно ч. 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно врахувати інтереси дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини.

При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Отже, враховуючи встановлені обставини, те, що позивачка займається вихованням малолітніх дітей, піклується про них, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю, буде відповідати саме найкращим інтересам дітей, які потребують постійного догляду та турботи та позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному.

При цьому, визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, не позбавляє батька права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги у частині визначення місця проживання дітей підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, визначено ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Також суд враховує, що при стягненні з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде цілком узгоджуватися з вимогами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи надані докази у їх сукупності, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з часу звернення із позовом до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжної інструкції № 5843-9047-0532-4305 від 30.01.2024 при пред`явленні позову до суду позивачкою були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп, оскільки позивачка за вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому суму судового збору необхідно стягнути із відповідача на користь позивачки у розмірі 2 422 грн 40 коп

Керуючись ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Виконавчого комітету Решетилівської міської ради задовольнити.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину починаючи з 31 січня 2024 і до досягнення найстаршої дитини повноліття.

Рішення в частині платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради, , місцезнаходження: місцезнаходження: Полтавська область, Полтавський район, м. Решетилівка, вул. Шевченка, 23.

Суддя І.В. Сербіненко