ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2024 року м. Кропивницький

справа № 398/1097/23

провадження № 22-ц/4809/813/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року в складі головуючого судді Дубровської Н. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

07.03.2023 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу).

Позовні вимоги мотивовано тим, що 21 липня 2021 року між сторонами укладено шлюб, від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що позивачка не працює, не має доходів, оскільки доглядає за їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, а саме до 08.01.2025 року в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.03.2023 року.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, щона підставі рішень Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2023 року та від 24 лютого 2023 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожного. Крім того, звідповідача стягуються аліменти на дитину ОСОБА_4 у розмірі частки від заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Загальний сукупний розмір аліментів, що стягуються на даний час, складає 58,55 %.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходив з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача, що відповідач є військовослужбовцем, проходить військову служба у військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України, його грошове забезпечення приблизно 35 000 грн на місяць, саме з цих грошових коштів відраховуються аліменти, тому з відповідача можливо стягнути аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/8 частини заробітку (доходів) відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Суд не взяв до уваги його доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, не обґрунтував їх відхилення.

Відповідач сплачує аліменти на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2022 року на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30.09.2022 по 08.01.2040. Має непрацездатних батька ОСОБА_3 - інваліда II групи та матір ОСОБА_5 - інваліда III групи, на користь яких з нього стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) на кожного щомісячно на підставі рішень Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.01.2023 у справі №398/4354/22 та від 24.02.2023 у справі №398/4355/22

Загальний сукупний розмір аліментів складає понад 55 % заробітку (доходу).

Вказує, що присудження ще аліментів в розмірі 1/8 частки на утримання колишньої дружини ОСОБА_2 збільшить загальний розмір стягенння майже 67 % від його доходу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 21 липня 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05 квітня 2023 року (а.с. 9, 28).

Сторони є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8), який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою ОСОБА_2 (а.с.5,7).

ОСОБА_2 не працює, перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України, його грошове забезпечення на місяць в середньому складає 35 000 грн.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2022 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.26-27).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2023 року з відповідача на користь його батька ОСОБА_3 , який є інвалідом ІІ групи, стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с.32-34).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2023 року з відповідача на користь матері ОСОБА_5 , яка є інвалідом ІІІ групи, стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с.37-38).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків за період другий квартал 2022 по другий квартал 2023 ОСОБА_2 отримує соціальну виплату у розмірі 860,00 грн щомісячно, та аліменти (а.с.64).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина друга статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно до частини другої статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 цієї статті СК передбачене право на утримання від чоловіка дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до норм частини 6 статті 84 СК Україниправо на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.

Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що ОСОБА_1 є батьком народженого від нього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає зі своєю матір`ю, обґрунтовано вважав, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останнім трьох років, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на її утримання на підставі статті 84 СК України.

Проте суд першої інстанції, визначаючи розмір стягнення аліментів на утримання позивачки, не звернув уваги, що загальний розмір всіх аліментів, які будуть стягуватись після задоволення цього позову буде складати майже 70 відсотків від заробітку (доходу) боржника, що може сприяти виникненню заборгованості і суттєво вплинути на можливість відповідача забезпечити своє існування та покриття необхідних життєвих витрат.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням доводів учасників справи, встановлених судом обставин та наявних у матеріалах справи доказів щодо розміру доходу (заробітку) відповідача, загальної суми стягнутих з нього аліментів - 7/12 (1/4 + 1/6 + 1/6), останній має можливість сплачувати аліменти на дружину, з якою проживає дитина до трьох років, після розірвання шлюбу, в розмірі 1/16 частки його заробітку (доходу) щомісячно, тому рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на позивачку підлягає зміні.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів на дружину, з якою проживає дитина до трьох років, після розірвання шлюбу, оскільки суд не дав належної правової оцінки доводам сторін і зібраним у справі доказам, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені за неправильного застосування норм матеріального права, зокрема помилкового тлумачення норм статті 84 СК Україниі статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо можливості відповідача надавати таку допомогу позивачці у визначеному нею розмірі.

Вимоги апеляційної скарги необхідно задовольнити частково, оскаржене судове рішення - змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/16 частки від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, а саме до 08.01.2025, починаючи з 07.03.2023.

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року змінити в частині визначення розміру аліментів на дружину, з якою проживає дитина до трьох років, після розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина після розірвання шлюбу, до досягнення їхнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, а саме до 08.01.2025, в розмірі 1/16 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.03.2023.

В іншій частині рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

С. М. Єгорова

Судді

О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко