Провадження № 2/522/1812/24
29 травня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі судового засідання Сировій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
ОСОБА_1 , звернувшись з цим позовом до суду, посилалася на те, що 22 липня 2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного проживання сторони мають доньку ОСОБА_3 . Наразі кожен з подружжя має несумісні погляди на шлюб та сім`ю. Внаслідок цього нормальна атмосфера в сім`ї стала неможливою, будь-які почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини - взаємна любов, повага, дружба, взаємодопомога, - вичерпані, а спроби їх відновити жодних позитивних результатів не принесли. На теперішній час стало зрозумілим, що спільне подружнє життя сторін по справі не склалося через різні погляди, почуття взаємоповаги як до членів подружжя та любов втрачені, відновлення сімейних стосунків неможливо, а виходячи з цього - подальше збереження шлюбу не є доцільним та не відповідатиме інтересам обох сторін. Строк на примирення позивач просить не надавати, шлюб вважає необхідним розірвати.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 січня 2024 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивачка у судові засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її адвоката, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. В судові засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Заяв чи клопотань суду не надавав, відзив до суду не надходив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою позивачки суд приймає рішення про заочний розгляд справи, згідно положень ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно дост. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, яка належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.
За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
У судовому засіданні встановлено наступне.
22 липня 2006 року року був укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції 22 липня 2006 року, актовий запис №953.
Після одруження прізвище чоловіка « ОСОБА_4 » , прізвище дружини « ОСОБА_5 » .
Від спільного проживання сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видано Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси 14 лютого 2007 року.
Наразі кожен з подружжя має несумісні погляди на шлюб та сім`ю. Внаслідок цього нормальна атмосфера в сім`ї стала неможливою, будь-які почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини - взаємна любов, повага, дружба, взаємодопомога, - вичерпані, а спроби їх відновити жодних позитивних результатів не принесли. На теперішній час стало зрозумілим, що спільне подружнє життя сторін по справі не склалося через різні погляди, почуття взаємоповаги як до членів подружжя та любов втрачені, відновлення сімейних стосунків неможливо, а виходячи з цього - подальше збереження шлюбу не є доцільним та не відповідатиме інтересам обох сторін
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що фактично шлюбні стосунки подружжя припинені, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад.
Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Приймаючи до уваги пояснення позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Згідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 3, 24, 104-105,109-114 Сімейного кодексу України, ст. 10-13, 77-79, 81, 89,133, 137, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, укладений 22 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції 22 липня 2006 року, актовий запис №953 розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_5 » .
Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Ю. Б. Свячена

29.05.24