Справа № 766/9176/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 15.05.2009 року. Заявою відповідача підтверджується те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона поінформована про умови кредитування в АТ «ПРИВАТБАНК», які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому кредитний ліміт збільшився до 39000,00 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 3.2, п.3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Оскільки відповідач не виконав умови договору належним чином, у нього станом на 01.08.2023 року виникла заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 38868,92 грн, з яких: 31831,69 грн. - заборгованість за тілом кредита, 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 7037,23 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.05.2009 року у розмірі 38868,92 грн станом на 01.08.2023 року та судові витрати у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 17.01.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07.06.2024 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив, обґрунтований тим, що позовних вимог вона не визнає, з сумою заборгованості не погоджується. У анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та Правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем матеріали справи не місять доказів про приєднання відповідача саме до цих Умов та Правил надання банківських послуг, і що такі документи містили дані щодо сплати відсотків, що додані банком до позовної заяви в тих розмірах і порядку нарахування. Роздруківка з веб-сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача). Разом з тим, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не підписані відповідачем, тому це не може розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами справи 15.05.2009 року шляхом підписання анкети-заяви. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування, є внутрішнім документом установи та не містить відомостей чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Відповідач просила відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 15.05.2009 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Своїм підписом в заяві ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що вона згодна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому виді.

Згідно заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, ОСОБА_1 погодилася з умовами кредитування у тому числі із процентною ставкою, тощо, про що засвідчила особистим підписом.

Крім того, 15.05.2009 року ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду.

Сторони у довідці погодили, розмір базової процентної ставки - 3% на місяць, крім того сторони погодили у довідці, що: розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір неустойки (пені та штрафу).

Також банком до позовної заяви надано Паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 .

На виконання умов договору ОСОБА_1 видано кредитні картки № НОМЕР_1 термін дії до 11/09; № НОМЕР_2 термін дії до 01/14; № НОМЕР_3 термін дії до 04/15; № НОМЕР_4 термін дії до 01/16; № НОМЕР_5 термін дії до 07/16; № НОМЕР_6 термін дії до 01/20; № НОМЕР_6 термін дії до 01/20; № НОМЕР_7 термін дії до 01/24; № НОМЕР_8 термін дії до 01/25.

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , кредитний ліміт було збільшено до 39000,00 грн.

Згідно з розрахунком позивача, станом на 01.08.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 38868,92 грн, з яких: 31831,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7037,23 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Із виписки за договором №б/н за період 17.05.2009 року по 04.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 фактично користувалася встановленим кредитним лімітом: оплачувала покупки, знімала готівку в банкоматі, проводила поповнення мобільного рахунку, здійснювала перекази на карти інших одержувачів через додаток Приват24, постійно здійснювалося автоматичне списання коштів за користування кредитним лімітом.

Відповідач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала жодних належних та допустимих доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості, в тому числі і таких, що підтверджували б сплату заборгованості в повному обсязі чи відсутність такої.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Посилання відповідача про те, що у анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами не заслуговують на увагу, оскільки в даній справі в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг сторони передбачили сплату процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, умови кредитування щодо сплати процентів передбачені безпосередньо в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, особисто підписаній відповідачем.

Суд погоджується з доводами відповідача, що наданий банком розрахунок заборгованості згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є первинним документом (документом, який містить відомості про господарську операцію), який має використовуватися для бухгалтерського обліку господарських операцій підприємства.

Разом з цим, ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), відповідач не спростував викладені у розрахунку заборгованості обставини щодо неналежного виконання ним зобов`язань з повернення кредиту та не надав доказів на підтвердження відсутності у нього боргу за договором або неправильності проведеного позивачем розрахунку.

Користуючись кредитними коштами, ОСОБА_1 були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому її твердження щодо незнання Умов та Правил надання банківських послу не відповідають дійсним обставинам справи.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за кредитом в розмірі 38868,92 грн підлягають задоволенню, так як відповідач погодившись з умовами договору не повернула фактично отримані та використані кошти в добровільному порядку, що є порушенням грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 207, 526, 626, 628, 633, 643, 638, 1054, 1056 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 274 - 279, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.05.2009 року у розмірі 38868,92 гривень станом на 01.08.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 2684,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: http://ksm.ks.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан