Справа № 450/199/24 Провадження № 2/450/813/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Дикій О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму невиплаченого страхового відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 20 550, 00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 13.08.2020 року о 18 год. 38 хв. в с. Підбірці Пустомитівського району Львівської області водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. 18.02.2020 року кримінальне провадження було закрито. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 застрахована у ТДВ СК «Кредо» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АР498407, який діяв станом на 13.08.2020 р. Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 12 946,00 грн., що становить 50 % належного позивачу страхового відшкодування. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.08.2023 року з Відповідача на користь позивача було стягнуто 9 446,00 грн. недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою та 3 500,00 грн. недоплаченого страхового відшкодування витрат на поховання. 24.07.2023 року позивач направила до ТДВ СК «Кредо» заяву на виплату страхового відшкодування пов`язаного із спорудженням надгробного пам`ятника. Як випливає з постанови про закриття кримінального провадження від 18.02.2021 року смерть ОСОБА_3 настала внаслідок отриманих травм в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Отже, між наїздом на пішохода ОСОБА_3 та смертю останньої наявний причинно-наслідковий зв`язок. Позивач поніс витрати на спорудження надгробного пам`ятника загиблій матері ОСОБА_3 . Загальний розмір належного позивачу страхового відшкодування становить 41 100, 00 грн. 06.11.2023 р. відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 20 550, 00 грн. Таким чином, відповідач виплатив страхове відшкодування в розмірі 50% від суми, яка належить до виплати позивачу. На підставі наведеного, просить позов задоволити.

19.01.2024 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.03.2024 року та 28.03.2024 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає про те, що позовні вимоги в частині здійснення доплати страхового відшкодування витрат, понесених на встановлення надгробного пам`ятника в розмірі 20 550, 00 грн. визнає. Зазначає, що ТДВ «СК «КРЕДО» заперечує стосовно відшкодування на користь позивача судових витрат, вважаючи їх необгрунтованими та безпідставними.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку, висловлену у письмових заявах, докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із постанови про закриття кримінального провадження від 18.02.2021 року вбачається, що 13 серпня 2020 року приблизно о 18 год. 38 хв., в с. Підбірці Пустомитівського району Львівської області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Деу Ланос» номерний знак НОМЕР_1 та рукаючись ним вулицею Глинянський Такт, у правій смузі руху, у напрямку від автодороги «Київ - Чоп» до м. Львова, при проїзді цієї вулиці в районі її будинку № 5, здійснила наїзд керованим транспортним засобом на пішохідку ОСОБА_3 , яка перебігала смугу руху по якій рухався цей транспортний засіб. Внаслідок відповідної дорожньо-транспортної пригоди пішохідка ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження та із діагнозом політравма із місця пригоди госпіталізована у реанімаційне відділення КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», де 14.08.2020 померла. Транспортний засіб - учасник пригоди зазнав технічні пошкодження.

Кримінальне провадження за № 0000859 від 14.08.2020 постановлено закрити у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 111.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_4 , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (прізвище змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » у зв`язку із одруженням, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 ).

Відповідно до інформації отриманої з централізованої бази даних МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього ОСЦПВВНТЗ, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 застрахована у ТДВ СК «Кредо» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АР498407, який діяв станом на 13.08.2020 р.

Судом встановлено, що 21.07.2023 року позивач направила до ТДВ СК «Кредо» заяву на виплату страхового відшкодування пов`язаного із спорудженням надгробного пам`ятника з необхідними додатками, в якій просить виплатити їй належне страхове відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_3 в розмірі 41 100, 00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 5540 від 06.11.2023 року вбачається, що ТДВ «СК «КРЕДО» здійснено виплату 50 % від належного їй страхового відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_3 в розмірі 20 550, 00 грн.

Спеціальними нормами, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин є положення частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до правових висновків постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Тобто, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду, завдано життю та здоров`ю особи. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду по справах №751/8121/17 від 14.01.2019, №500/2095/15-ц від 10.01.2019, №757/59802/16-ц від 05.12.2018.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП (далі - Закон), визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим Законом та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду у постановах від 16.06.2021 по справі № 756/3004/18; від 02.06.2021 по справі № 447/1403/19; від 12.02.2021 по справі № 910/6013/20, обставина звернення особи до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування є позасудовою процедурою і не виключає можливість особи звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Це стала позиція, полягає у тому, що положення Закону визначають конкретні права та обов`язки страховика, страхувальника та потерпілого. При цьому обов`язок страхової компанії розпочати врегулювання випадку та здійснити виплату протягом 90 (дев`яносто) днів розпочинається з моменту надходження від потерпілого відповідної заяви на виплату. Норми Закону є позасудовою процедурою врегулювання спору, а тому сам потерпілий має право обирати, чи звертатися з заявою про виплату до страховика чи звернутися з позовом до суду про виплату страхового відшкодування, і така вимога не буде передчасною в межах судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс витрати на спорудження надгробного пам`ятника загиблій матері ОСОБА_3 , що підтверджується договором № 24/05-01 від 24.05.2023 року, замовленням від 24.05.2023 року, товарним чеком від 24.05.2023 року, товарним чеком від 14.07.2023 року, фото-знімками встановленого пам`ятника та випискою щ ЄДР ФОП ОСОБА_7 .

Пунктом 27.4 статті 27 Закону передбачено право особи, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, отримати від страховика відшкодування таких витрат за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Розмір мінімальної заробітної плати на час ДТП складав 4 723,00 грн (Закон України «Про Державний бюджет на 2020 рік»). Тож, загальний розмір витрат на виготовлення на спорудження надгробного пам`ятника, а також поховання не може перевищувати 56 676,00 грн.

Позивачем підтверджено належними та допустимими доказами заявлене до стягнення страхове відшкодування на виготовлення на спорудження надгробного пам`ятника, а також поховання в загальному розмірі 41100, 00 грн, який не перевищує 56676,00 грн.

Окрім того, судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач ТДВ «СК «КРЕДО» здійснив виплату 50 % позивачці від належного їй страхового відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_3 в розмірі 20 550, 00 грн. та визнав позов в частині здійснення доплати страхового відшкодування витрат, понесених на встановлення надгробного пам`ятника в розмірі 20 550, 00 грн.

Таким чином, обставини по справі на предмет їх відповідності вказаним вище положенням законодавства свідчать про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позовОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди задоволити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (, 69068, м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, 34) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) суму невиплаченого страхового відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 20 550, 00 (двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок) гривень.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (, 69068, м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, 34) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) 1 211, 20 (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 18.03.2024 року.

СуддяІ. І. Мельничук