Справа № 515/1345/24
Провадження № 2/513/1043/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Филипчук Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Давиденка Костянтина Вікторовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

у с т а н о в и в:

30 серпня 2024 року представник позивача адвокат Давиденко К.В. звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить визначити позивачці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в три місяця.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 в селі Курортне, Білгород- Дністровського району Одеської області у віці 91 року. За життя, а саме 20 лютого 2019 року спадкодавець вчинила заповіт на ім`я позивачки, яким заповіла їй земельну ділянку площею 9.63 га, кадастровий номер :01:001:0364. Вищезазначена земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №080063 виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 21 квітня 2004 року на ім`я ОСОБА_4 . Отже зазначену земельну ділянку позивачка має право успадкувати як спадкоємець за заповітом. З ОСОБА_4 вона не перебуває в родинних зв`язках навіть віддалено. З спадкодавицею вона реребувала в добрих відносинах та завжди її матеріально підтримувала та допомагала їй. Приблизно в 2019 році через те, що у ОСОБА_4 погіршився стан здоров`я вона переїхала до своїх дітей, відповідачів по справі. Після її переїзду позивачка втратила з нею зв`язок. Про смерть спадкодавця вона дізналась випадково, від спільних знайомих вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини та одразу вийшла на зв`язок з відповідачами по справі. Саме від відповідачів по справі вона дізналась про те, що спадкодавець вчинила заповіт на її ім`я та надали їй його оригінал. Позвачка не могла навіть подумати, що вона вчинить заповіт на її ім`я. Після того, як позивачка дізналася про смерть спадкодавця та існування заповіту то одразу звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А., для прийняття спадщини, але їй було відмовлено з причини втрати нею шестимісячного строку для прийняття спадщини. Також нотаріус порекомендував їй звернутись до суду для захисту свої майнових прав, для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 серпня 2024 року зазначена цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області. Справа надійшла до Саратського районного суду 20 вересня 2024 року.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 25 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Цивільну справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Саратського районного суду від 23 жовтня 2024 року закрито підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Давиденко К.В. у судове засідання не прибув, просила позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності та позивачки.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явилися, надали заяви відповідно до яких позов визнали в повному обсязі, просили розгляд справи проводити без їх участі.

Представник третьої особи, Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов`язані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України.

Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 27 грудня 2014 року Татарбунарським РС ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Ройлянка Татарбунарського району Одеської області.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 91 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 25 грудня 2023 року Сергіївською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області.

20 лютого 2019 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Гайдаржи А.А. за реєстровим №194, згідно якого спадкоємцем земельної ділянки площею 9,63 га, кадастровий номер № :01:001:0364, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, призначила ОСОБА_1 .

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 080063, вбачається, що даний державний акт був виданий на ім`я ОСОБА_4 21 квітня 2004 року на підставі розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації 29 березня 2004 року № 147/А-2004, земельна ділянка площею 9,63 га.

Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Гайдаржи А.А. від 28 серпня 2024 року позивачці, ОСОБА_1 , відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України.

Відповідно до наданої Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Гайдаржи А.А. від 04 листопада 2024 року, спадкова справа за фактом смерті ОСОБА_5 не відкривалась.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем, оскільки остання після смерті ОСОБА_6 , будучи спадкоємцем за заповітом, пропустила строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка вказує, що вона не знала про існування вищевказаного заповіту, тому не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окрему, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Застосування принципу змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно згаданий принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Доказів того, що позивачка була присутня під час складання заповіту, або їй була вручена копія такого заповіту або доведено його зміст іншим чином, як за життя спадкодавця та в межах шестимісячного строку, після смерті ОСОБА_4 , матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд вважає причину пропуску позивачкою встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною, оскільки вона не була обізнана про існування заповіту, про заповіт дізналась після спливу шестимісячного строку. Отже наведені позивачем причини є об`єктивними та істотними труднощами, у зв`язку з чим позивачка була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в межах визначеного законом строку.

Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне визначити позивачці додатковий строк три місяці для подачі нею заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона пропустила вказаний строк з поважних причини.

На підставі ст. 1272 ЦК України, керуючись 2, 7, 19, 48, 76-81, 200, 211, 247, 258-259, 263-265, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Давиденка Костянтина Вікторовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в три місяця.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 17 грудня 2024 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 27 грудня 2014 року Татарбунарським РС ГУ ДМС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: адвокат Давиденко Костянтин Вікторович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 002979 від 19 квітня 2017 року, адреса: вул. Центральна, 37, м. Татарбунари, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий 24 жовтня 2000 року Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий 30 липня 2001 року Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя К. Ю. Рязанова