КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №760/25001/21 Головуючий у 1 інстанції: Усатова І.А.

Провадження №22-ц/824/462/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

3 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року в справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. «Київтеплоенерго» просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги із централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 у розмірі 9 991,33 грн.; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води з 01.05.2018 у розмірі 26 260,00 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що до 01.05.2018 послуги з надання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснювало КП «КИЇВЕНЕРГО»,

КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення або постачання гарячої води свідчить про виконання послуг позивачем.

ОСОБА_1 своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2021 складає 26 260,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» суд першої інстанції дійшов до висновку, що згідно з довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» №02/09/04-282 від 20.03.2023 про стан заборгованості за постачання гарячої води станом на 01.03.2023, становить 0,00 грн. Відсутність заборгованості за постачання гарячої води також підтверджувалася актом звірки взаєморозрахунків за послуги з централізованого опалення постачання теплової енергії та з централізованого постачання гарячої води постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 30.06.2022 від 01.11.2022 за адресою АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Київтеплоенерго» 15 серпня 2023 року подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року в частині відмови у стягненні судового збору та витрат , пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та ухвалити нове в цій частині про часткове задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на підтвердження заборгованості за надані до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та на підтвердження заборгованості за надані з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення, що утворилася за адресою: АДРЕСА_1 , було надано всі наявні докази відносно заявлених вимог.

Зазначає, що заборгованість, яка утворилась за вищевказаною адресою за надані послуги з централізованого опалення ОСОБА_1 сплачена повністю.

Звертає увагу суду, що оплату основного боргу після подання позовної заяви до суду, а саме, оплати значно більші ніж місячні нарахування за послугу з централізованого опалення ОСОБА_1 були сплачені на рахунок Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» в грудні місяці 2021 року, в травні місяці 2022 року, серпні та вересні місяці 2022 року.

Даний факт, також, встановлено та підтверджено в рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2023. Детальний розрахунок із вищезазначеними оплатами ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості.

Натомість, зазначає, що судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. за подачу позовної заяви КП «Київтеплоенерго» до суду та витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. КП «Київтеплоенерго» не сплачено.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Відповідно до відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 18.12.1997 Відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавцем послуг за якими є позивач.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем отриманих комунальних послуг, станом на 01.07.2021 заборгованість за надані послуги за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: заборгованість за спожиті послуги із централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 у розмірі 9 991,33 грн.; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води з 01.05.2018 у розмірі 26 260,00 грн.

КП «Київтеплоенерго», надавались послуги на квартиру яка належить на праві спільної часткової власності відповідачу. Доказів протилежного відповідачем надано не було, як і не було надано доказів фактичного не отримання послуг або не проживання відповідача у квартирі.

Згідно з довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» №02/09/04-282 від 20.03.2023 про стан заборгованості за постачання гарячої води станом на 01.03.2023, становить 0,00 грн. Відсутність заборгованості за постачання гарячої води також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за полуги з централізованого опалення постачання теплової енергії та з централізованого постачання гарячої води постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 30.06.2022 від 01.11.2022 за адресою АДРЕСА_1 .

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судового збору та витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідає з огляду на таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні основних позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті послуги із централізованого постачання гарячої води позивачем не оскаржено, а отже прийняте позивачем як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів вважає, що за правилами ст. 141 ЦПК України, у випадку відмови в позові, судовий збір та інші судові витрати, до яких в даній справі належать витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, покладаються на позивача та не стягуються з відповідача.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору та витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, через відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом позову в даній справі є заборгованість за спожиті послуги із централізованого постачання гарячої води.

Як убачається із матеріалів справи та рішення суду першої інстанції відмова в позові обумовлена повним погашенням відповідачем заборгованості за спожиті послуги із централізованого постачання гарячої води після пред`явлення позову.

Таким чином, на момент ухвалення рішення суду у справі був відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Колегія суддів приходить до висновку, що положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України у поєднанні зі ст. 255 ЦПК України дають підстави вважати, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України не є відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц.

Позивачем не подано заяву про відмову від позову у зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову, а тому відсутні правові підстави для покладення судових витрат, понесених позивачем, на відповідача.

За приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було допущено неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду відповідають обставинам справи, судом дотримано норми матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судового збору та витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, відсутні підстави для розподілу витрат на стадії апеляційного провадження відповідно до статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко