ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4093/24 Справа № 174/1051/23 Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І.А. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Григор`єва Д.В. на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування посилався на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.08.2009 року. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружні стосунки між ними припинені з березня 2022 року,шлюб носить лише формальний характер. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе на думку позивача збереження шлюбу протирічить його інтересам. Просив розірвати шлюб.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2024 року позовні вимоги задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 01 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 78 розірвано.

Судові витрати віднесено за рахунок позивача.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважав, що судом не прийнято до уваги, що відповідач за погодженням з позивачем виїхала з дитиною до Республіки Польща лише 26 вересня 2023 року. Не враховано інтереси малолітньої дитини, яка повинна проживати у повній сім`ї. Судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання відповідача про надання шестимісячного строку для примирення подружжя. Позивач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання з`явився ОСОБА_2 . Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного повідомлення (а.с.55)

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 серпня 2009 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечило б їх інтересам.

Із такими висновками суду можливо погодитися з огляду на наступне.

Статтями 51 Конституції України та 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про те, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена, а примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права позивача на свободу та особисту недоторканість.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи про те, що позивач не надав суду доказів, які б свідчили, що подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим, не можуть бути прийнятими до уваги.Позивач в позові зазначив про те, що примирення між ним та відповідачем для збереження їх шлюбу є неможливим, оскільки їх шлюб носить формальний характер, шлюбні стосунки фактично припинені з березня 2022 року і подружжя не підтримують сімейні відносини. В апеляційній інстанції позивач підтвердив, що має іншу сім`ю. Зазначені обставини нічим не спростовані.

Посилання на те, що безпідставно відхилено клопотання відповідача про надання шестимісячного строку для примирення подружжя та не враховано інтереси малолітньої дитини, яка повинна проживати у повній сім`ї не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.Такий висновок узгоджується з положеннями ст. 24 та частинами 3, 4 ст. 56 СК України .

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов?язком.Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від від 15.01.2020 року у справі № 200/952/18. від 30.05.2019 року у справі № 442/6319/16-ц, від 26.11.2018 року у справі № 761/33261/16-ц.

Судом першої інстанції встановлено, що з моменту звернення позивача ОСОБА_2 з даним позовом до моменту постановлення судового рішення пройшло більше двох місяців, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 розгляд справи відкладався більше ніж на місяць і сторони мали таку можливість, але не примирилися, позивач не відмовився від позову, наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, оскільке фактично має іншу сім`ю. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що лише бажання відповідача ОСОБА_1 не є достатньо підставою для надання строку для примирення сторінза встанволених обстаивн, а суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя.

Таким чином наведені доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції по суті спору.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційних скарг і скасування судових рішень з ухваленням нових немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Григор`єва Д.В. залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: