Справа № 466/9409/23 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/3586/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

13.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №246740, вчинений 28.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість у розмірі 37 880,40 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №246740, вчинений 28.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість у розмірі 37 880,40 гривень.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Додатковим рішенням у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2023 року оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість додаткового рішення суду.

Зазначає, що сторонами договору було погоджено гонорар у формі фіксованого розміру оплати, який підлягає оплаті після набрання рішенням суду законної сили, тобто гонорар лише підлягає сплаті (буде сплачений). Клієнту згідно умов Договору було надано правову допомогу. На виконання вимог ч.3 ст.137 ЦПК України, надано детальний опис робіт (наданих послуг), відповідно до якого загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги становить 6 годин. Таким чином, твердження суду першої інстанції про те, що представником позивача не надано належним чином оформлених платіжних документів про оплату послуг адвоката та копію акту про надання послуг є необгрунтованими, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України та ч.8 ст. 141 ЦПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено. Також зазначає, що складення акту виконаних робіт, договором про надання правової допомоги №27/07/23 від 27 липня 2023 року не передбачено.

Просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду Договір про надання правової допомоги №27/07/23 від 27 липня 2023 року(а.с.42), Додаткову угоду №1 від 27 липня 2023 року(а.с.43), детальний опис виконаних робіт від 10 листопада 2023 року(а.с.44).

Згідно п.4.1. Договору про надання правової допомоги №27/07/23 від 27 липня 2023 року, порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок та строки його сплати тощо визначаються сторонами в додаткових угодах до цього Договору.

Пунктом 1 Додаткової угоди від 10 листопада 2023 року сторони погодили, що вартість послуг адвоката з надання професійної правничої (правової) допомоги щодо представництва інтересів клієнта по цивільній справі з питань визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №246740 вчиненого 28.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем в суді першої інстанції становить 10 000 (десять тисяч) гривень.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди від 10 листопада 2023 року, гонорар визначений цим пунктом Додаткової угоди повинен бути сплачений Клієнтом Адвокату не пізніше ніж через 10 (десять) календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішення по цивільній справі.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Згідно із частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

Колегія суддів відзначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд виходи з того, що до договору не долучений Акт виконаних робіт та квитанції про оплату вказаних послуг у названій сумі.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за змістом ст. 137 ЦПК України при доведеності факту надання правничої допомоги та вартості цих послуг, відсутність доказів про їх фактичну сплату для їх розподілу за результатами розгляду справи відповідно до частини восьмої статті 141 цього ж Кодексу не мають правового значення.

Так, у п. 1 ч. 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Зважаючи на викладене, відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість вирішення питання щодо розподілу витрат. Сама лише несплата таких витрат не може бути підставою для відмови у їх розподілі у авансовому порядку.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду про те, що до заяви про ухвалення додаткового рішення не додано Акт виконаних робіт, що є підставою для відмови у задоволенні заяви стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем було доданодетальний опис виконаних робіт від 10 листопада 2023 року, в якому зазначено надані адвокатом послуги та кількість витраченого часу на надання правничої допомоги клієнту, який становить 6 годин.

Враховуючи наведені сторонами доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом, та обсягом наданих ним послуг, які сторона понесла у зв`язку з розглядом справи, колегія суддів приходить до висновку, що заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково, стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 гривень.

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9А, офіс 203, код ЄДРПОУ: 35017877) на користь ОСОБА_1 м (зареєстрована: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено: 21.06.2024

Головуючий

Судді