ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Харків

справа № 641/11195/13

провадження № 22-ц/818/1850/24

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Тітченко О.В.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1

заінтересована особа - державний виконавець Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобова Маргарита Анатоліївна

стягувач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року постановлену у складі судді Онупко М.Ю.,-

УСТАНОВИВ:

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою в якій просив визнати неправомірними дії та бездіяльність виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобова М.А. щодо складання розрахунку заборгованості від 27.02.2024 за вих. № 58760205 за період з 30.10.2018 по 29.02.2024 зі сплати аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виконавчому провадженні № 58760205 за виконавчим листом № 641/11195/13-ц від 09.12.2013 та визнати неправомірним вказаний розрахунок заборгованості по аліментам; скасувати розрахунок заборгованості по аліментам від 27.02.2024, складений державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобовою М.А. від 27.02.2024, визнати неправомірними дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобової М.А. щодо встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві керування транспортними засобами у межах ВП № 58760205, скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві керування транспортними засобами у межах ВП № 58760205, винесену державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобовою М.А.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що на виконанні Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 58760205 з виконання виконавчого листа № 641/11195/13-ц виданого 09.12.2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття. 23.02.2024 йому стало відомо про вказане виконавче провадження, як і стало відомо про існування заборгованості за виконавчим листом № 641/11195/13-ц від 09.12.2013. На теперішній час сума заборгованості утворилась через те, що він не був обізнаний про існування виконавчого провадження № 58760205, також вказав, що виконавче провадження було відкрито 08.04.2019, повідомлень щодо цього він не отримував. Виконавчі дії почали здійснюватися 20.02.2024. Крім того, вказав, що його представник ознайомився 27.02.2024 з матеріалами виконавчого провадження № 58760205, та отримав розрахунок заборгованості по аліментам від 27.02.2024.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що скарга заявника ОСОБА_1 подана з пропущенням встановленого строку звернення до суду, та клопотання про поновлення строк у звернення до суду заявником долучено не було, тому вищезазначена скарга підлягає залишенню без розгляду

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що скаржнику про існування виконавчого провадження стало відомо 23.02.2024 через те, що у мобільному додатку від Приватбанку останній побачив, що його розрахункова картка заблокована та він не може нею користуватись. Як стало відомо, блокування відбулось через існування заборгованості за виконавчим провадженням №58760205. Скаржник зазначив, що 24.02.2024 його представник звернулась на електронну пошту виконавчої служби з клопотанням про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримання розрахунку заборгованості та виконавцем було призначено день ознайомлення з матеріалами провадження на 27.02.2024. 27.02.2024 його представник, адвокат Сулейманова М.І., ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та отримала розрахунок заборгованості по аліментах від 27.02.2024. Апелянт наголосив, що на розрахунок заборгованості від 27.02.2024 ним було подано скаргу до Комінтернівського районного суду м. Харкова 07.03.2024, тобто на дев?ятий день після його винесення виконавцем, що свідчить про те, що десятиденний строк на його оскарження ще не сплив. Апелянт також зазначив, що одночасно із розрахунком заборгованості від 27.02.2024, в своїй скарзі від 07.03.2024 він оскаржує постанову щодо встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом від 29.02.2024 в тому ж виконавчому провадженні, а отже строк також не пропущений.

13.06.2024 до суду апеляційної інстанції від Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник просив апеляційну скргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвал суду зазначеним вище вимогам закону не відповідає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 у справі № 2608/20647/12.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року у справі №466/948/19 зазначено, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у ст. 449 ЦПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

Верховний Суд у постанові від 04.02.2022 у справі №925/308/13-г зазначив, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді.

Водночас, така обізнаність не виникає з дати внесення постанови виконавця до автоматизованої системи виконавчих проваджень, адже, як правильно зазначив апелянт, з посиланням на постанови Верховного Суду від 09.10.2019 та від 11.10.2019 у справі №910/22695/13, у учасника виконавчого провадження немає обов`язку щоденно відслідковувати відомості з автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Таким чином, учасник виконавчого провадження, який звернувся із заявою про вчинення відповідних виконавчих дій, може вважатися обізнаним про вчинення таких дій виконавцем з урахуванням розумності строку, який минув з дати звернення із заявою про вчинення виконавчих дій до виконавця. Розумність такого строку суд визначає з урахуванням конкретних обставин справи (строків, встановлених Законом «Про виконавче провадження», термінів поштового обігу кореспонденції, повідомлення учасників виконавчого провадження електронною поштою, фактичного доступу учасника виконавчого провадження до автоматизованої системи виконавчих проваджень тощо).

У даному випадку, суд першої інстанції вказаного не врахував і не визначив дату, з якої скаржник був обізнаний або мав би бути обізнаним про винесення виконавцем оскаржуваних постанов (з урахуванням презумпції обов`язку боржника бути обізнаним про стан виконавчого провадження).

Неврахування цієї обставини унеможливило правильне визначення дати початку перебігу строку на оскарження такої бездіяльності державного виконавця, та відповідно, унеможливило вирішення питання про дотримання строків, встановлених ст. 449 ЦПК України щодо цієї вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник оскаржує розрахунок заборгованості від 27.02.2024, та постанову щодо встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом від 29.02.2024. Зі скаргою ОСОБА_1 звернувся 09.03.2024 тобто в межа строку визначеному ЦПК України.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції зазначеного вище не врахував та дійшов до передчасного висновку про залишення скарги без розгляду.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За викладених вище обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду про залишення скарги без розгляду постановлена з порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року - задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року -скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 червня 2024 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук