Справа № 227/2946/24
УХВАЛА

17 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Кошля А.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа Профспілка працівників банківського та фінансового сектору про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, затримки у видачі наказу про звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

24.09.2024 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа Профспілка працівників банківського та фінансового сектору, в якій позивач просить:

- поновити строк для звернення до суду з зазначеним позовом;

- витребувати у відповідача оригінали або належним чином засвідчені копії документів (за переліком у позові);

- скасувати наказ № 54 ВК від 20.02.2020 року «Про кадрові питання» та поновити ОСОБА_1 на посаді персонального консультанта фінансового відділення № 259 АТ «УкрСиббанк»;

- стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу через звільнення без законної підстави;

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.09.2024 року № 2797/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області» змінено з 7 жовтня 2024 року територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, суд виходить з наступного. Як на підставу звернення до суду у вересні 2024 року з оскарженням наказу про звільнення від 20.02.2020 року позивач посилається на те, що до цього часу їй не вручено копію саме наказу про її звільнення, оскільки надано лише витяг з наказу.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Згідно з ч.ч.1,3 ст.127 ЦПК України, - суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч.4 ст.127 ЦПК України, - одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Частинами 6, 7 та 8 статті 127 ЦПК України передбачено, що про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При вирішенні питання про поновлення строку суд дає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду у разі їх існування, та взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого спеціальним законом строку звернення до суду із позовом до дати подання такого позову.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк, подання позову. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення роботодавця щодо звільнення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі з поважних причин.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на оскарження рішення роботодавця про звільнення без доведеності поважності причин не забезпечило б рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Враховуючи вищевказані положення законодавства, а також обставини, на які посилається позивач, як на докази поважності причин пропуску строку на звернення з даною категорією справи, суд не визнає такі причини поважними, оскільки зазначені позивачем підстави не перешкоджали їй в передбачений законом, а саме статтею 233 КЗпП України, строк звернутися до суду з даним позовом. Окрім того, позивач зазначає, що в березні 2020 року нею було подано позов про поновлення на роботі, справа № 227/863/20. Згідно відомостей з ЄДРСР встановлено, що з аналогічним позовом справа №227/863/20 позивач дійсно у березні 2020 року зверталась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області, та за результатами судового розгляду прийнято остаточне рішення 17.08.2022 року Постанова Верховного суду. Вказані обставини свідчать про обізнаність позивача з вимогами чинного законодавства в частині строків звернення до суду, що й було нею зроблено в березні 2020 року по справі 227/863/20. Посилання на те, що позивачу не вручено саме копію оскаржуваного наказу, а лише витяг не змінює суті правовідносин які виникли між позивачем та відповідачем, та на переконання суду з моменту отримання витягу з наказу № 54 ВК від 20.02.2020 року «Про кадрові питання» позивач розуміла факт припинення трудових відносин, що також підтверджено первинним зверненням до суду в 2020 році з трудовим спором, з аналогічних підстав.

Відповідно до частин 2 ст.126 ЦПК України, - документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вказані вище обставини суд приходить до висновку про відсутність підстав щодо поновлення позивачеві процесуального строку, встановленого законом на подання до суду вказаної позовної заяви за відсутності поважних причин його пропуску та відповідно до частини 2 ст. 126 ЦПК України, слід залишити позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа Профспілка працівників банківського та фінансового сектору про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, затримки у видачі наказу про звільнення - без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.126, 127, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа Профспілка працівників банківського та фінансового сектору про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, затримки у видачі наказу про звільнення - залишити без розгляду

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 17.12.2024 року.

Суддя А.О. Кошля