Справа № 361/8249/23
Провадження № 2/361/1511/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

07 березня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_3 заборгованість в сумі 137700,00 грн. та судовий збір у сумі 1 377,00 грн.

Свій позов обґрунтовував тим, що 14 травня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики №К140521-3, згідно умов якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 121 878 гривень 00 копійок, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, не пізніше ніж через 4 місяці з моменту укладення договору, тобто до 14 вересня 2021 року.

13 січня 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору позики № К140521-3 від 14 травня 2021 року, згідно умов якого було внесено зміни в п. 1, 5, 6 та зазначено, що позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 116 844 гривні 84 копійок. Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим з договором строк, пізніше ніж через 3 місяців, тобто до 14 квітня 2022 року.

Згідно п. 5 Додаткової угоди, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 Додаткової угоди: 5 516, 28 гривень до 14 лютого 2022 року, 5 516, 28 гривень до 14 березня 2022 року, 105 812, 28 гривень до 14 квітня 2022 року

Також, 13 січня 2022 року відповідач власноруч підписав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 116 844 грн 84 коп отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 14 квітня 2022 року включно.

Згідно п. 10 позичальник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно п. 11 Договору у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасного повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

П. 16.3 Договору передбачено, що позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями договору, в тому числі щодо своєчасного повернення позики.

Станом на 19 вересня 2023 року позичальник свої зобов`язання не виконав та не повернув платіж згідно з договором, а його заборгованість складає 137 700 гривень 00 копійок.

Згідно п. 9 Договору сторони погодили, що у випадку зміни курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ ?ПриватБанк? на день здійснення кожного платежу за цим договором.

05 жовтня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 07 листопада 2023 року.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви.

Будучи належним чином повідомленим, відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, встановивши обставини в справі та відповідні правовідносини, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14 травня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики №К140521-3, згідно умов якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 121 878 гривень 00 копійок, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, не пізніше ніж через 4 місяці з моменту укладення договору, тобто до 14 вересня 2021 року.

Згідно п. 10 позичальник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно п. 9 Договору сторони погодили, що у випадку зміни курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ ?ПриватБанк? на день здійснення кожного платежу за цим договором.

Відповідно п. 11 Договору у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором. Позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

П. 16.3 Договору передбачено, що позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на позичальника положеннями цього договору (в тому числі щодо своєчасного повернення позики) договору застави та інших договорів, укладених з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника.

13 січня 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору позики № К140521-3 від 14 травня 2021 року, згідно умов якого було внесено зміни в п. 1, 5, 6 та зазначено, що позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 116 844 гривні 84 копійок. Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим з договором строк, пізніше ніж через 3 місяців, тобто до 14 квітня 2022 року.

Згідно п. 5 Додаткової угоди, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 Додаткової угоди: 5516, 28 гривень до 14 лютого 2022 року, 5516, 28 гривень до 14 березня 2022 року, 105812, 28 гривень до 14 квітня 2022 року

13 січня 2022 року відповідач власноруч підписав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 116 844 грн 84 коп. отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 14 квітня 2022 року включно.

Станом на 19 вересня 2023 року позичальник свої зобов`язання не виконав та не повернув платіж згідно з договором, а його заборгованість складає 137 700 гривень 00 копійок.

Згідно розрахунку заборгованості, яку надав позивач, 14.05.2021 року відповідач отримав від позивача 116844,84 грн., що на дату отримання позики еквівалентно 4194 доларів США (1 долар США = 27.85 грн.). В період з 14.02.2022 року по 19.09.2023 року відповідач повернув частину позики у сумі 594 долара США. Отже, 4194 дол. 954 дол. = 3600 дол., що станом на 19 вересня 2023 року еквівалентно 137770,00 грн. (1 долар США = 38,25 грн.).

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином із наведених вище договорів та розписки вбачається, що 14.05.2021 року відповідач отримав від позивача 116844,84 грн., що на дату отримання позики еквівалентно 4194 доларів США (1 долар США = 27.85 грн.). В період з 14.02.2022 року по 19.09.2023 року відповідач повернув частину позики у сумі 594 долара США. Отже, 4194 дол. 954 дол. = 3600 дол., що станом на 19 вересня 2023 року еквівалентно 137770,00 грн. (1 долар США = 38,25 грн.).

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд приходить до висновку, про стягнення із відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у сумі 1377,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263 - 265, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 згідно договору позики № К140521-3 від 14 травня 2021 року в розмірі 137700 (сто тридцять сім тисяч сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1377 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.