Справа № 466/4136/24
Провадження № 2/466/1593/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 червня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, спільно нажитого у шлюбі,-

у с т а н о в и в:

16 квітня 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, спільно нажитого у шлюбі, у якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 легковий автомобіль марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску; виплатити ОСОБА_2 із спільно нажитого в шлюбі майна грошову компенсацію в сумі 66221,50 грн. взамін 1/2 частки ринкової вартості спірного автомобіля, яку стягнути з ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, сірого кольору, хетчбек, двигун дизельний об`ємом 1998 см куб, кузов № НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) та витрати за послуги експерта в розмірі 1500,00 грн. (одну тисячу п`ятсот гривень 00 копійок) (а. с. 2-4).

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Згідно викладеного у позовній заяві, 09.06.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, зареєстрований Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис № 257, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 .

На день подання позовної заяви у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

За доводами позивача, за час перебування у шлюбі, сторонами за спільні кошти придбано автомобіль марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , модель 6, 2003 року випуску, ринкова вартість якого станом на 13.03.2024, згідно звіту про незалежну оцінку автомобіля, становить 132443 грн.

Правовстановлюючі документи на даний автомобіль оформлені на відповідача ОСОБА_3 і такий був зареєстрований 26.05.2022, перебуваючи у шлюбі.

Позивач зазначила, що на даний час між нею та відповідачем добровільної згоди про поділ майна, нажитого у шлюбі, не досягнуто, тому змушена звернутися за захистом своїх порушених прав.

Додатково вказала, що спірний автомобіль є неподільною річчю, правовстановлюючі документи видані на ім`я відповідача, який і користується ним, тому вважає, що такий автомобіль слід залишити у власності відповідача, а їй компенсувати 1/2 частки ринкової вартості автомобіля, тобто грошову компенсацію в сумі 66221,50 грн.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відзив на позовну заяву відповідачем, в порядку ст. 178 ЦПК України, у встановлений судом термін до суду подано не було не подано. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було.

Процесуальні дії суду по справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а. с. 36).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2024 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Микитюк С. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на підстави та мотиви, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку смс-повідомлень про виклик до суду, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши доводи представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідивши усі докази у справі, суд приходить наступного висновку.

Даний позов виник із сімейних правовідносин з приводу поділу майна подружжя.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частиш третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Судом встановлено наступне.

09.06.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, зареєстрований Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис № 257, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , копія котрого долучена до матеріалів справи (а. с. 8).

Станом на день ухвалення рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, спільно нажитого у шлюбі встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2022 року по справі № 466/1979/24 шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування у шлюбі, сторонами придбано автомобіль марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , модель 6, 2003 року випуску та такий був зареєстрований на відповідача ОСОБА_3 , що стверджується відповіддю Територіального сервісного центру МВС № 4643 Регіонального сервісного центру МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях на адвокатський запит Микитюка С., згідно з яким спірний автомобіль марки «Mazda», модель 6, номерний знак НОМЕР_1 , був зареєстрований за гр. ОСОБА_3 26.05.2022 по тех. Операції «70 Реєстрація б/в ТЗ привезеного з-за кордону по ВМД» із видачею свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_5 , за ціною на момент реєстрації 25074,96 грн. (а. с. 11).

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1, ч.4 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного, сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (п. 30 Постанови). Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Тобто, той із подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 19.09.2012 року №17-рп/2012 у справі за конституційним зверненням приватного підприємства ІКІО щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільно сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у раз неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує та зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.

Доводів позивача ОСОБА_2 судовим розглядом не спростовано.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що спірне майно, а саме автомобіль марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , модель 6, 2003 року випуску, зареєстрований за відповідачем ОСОБА_3 , але набутий за час шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Щодо способу поділу майна суд зазначає наступне.

Згідно поданого стороною позивача Звіту про незалежну оцінку автомобіля марки «Mazda-6», виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФДМ України ПП ОСОБА_4 встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки «Mazda-6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 13.03.2024 становить 132443,00 грн. без ПДВ (а. с. 13-29).

Стороною відповідача не представлено жодного іншого доказу (доказів), в тому числі висновки експертів щодо оцінки спірного майна.

Суд погоджується з доводами позивача, що спірне майно, а саме автомобіль марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , модель 6, 2003 року випуску, є неподільною з річчю.

З урахуванням того, що подружжям згоди щодо поділу спірного майна не досягнуто, суд погоджується, що запропонований позивачем поділ майна, а саме: припинення права власності позивача ОСОБА_2 на 1/2 частки автомобіля марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску з виплатою їй грошової компенсації та визнання за відповідачем ОСОБА_3 права власності на автомобіль марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, сірого кольору, хетчбек, двигун дизельний об`ємом 1998 см куб, кузов № НОМЕР_2 , об`єктивно забезпечуватиме права та інтереси обох сторін на спільне майно, буде справедливим та відповідатиме інтересам обох сторін.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та понесені витрати на послуги експерта в сумі 1500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, спільно нажитого у шлюбі задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 легковий автомобіль марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частки автомобіля марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску з виплатою їй грошової компенсації в сумі 66221,50 грн. (шістдесят шість тисяч двісті двадцять одну гривню 50 копійок).

Визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, сірого кольору, хетчбек, двигун дизельний об`ємом 1998 см куб, кузов № НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) та витрати за послуги експерта в розмірі 1500,00 грн. (одну тисячу п`ятсот гривень 00 копійок).

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 19 червня 2024 року.

Суддя П. Т. Едер