Справа № 740/1553/13-ц
Провадження № 4-с/740/5/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Дьоміної Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» на постанову головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження,

установив:

У травні 2024 року скаржник подав до суду вказану скаргу, в якій просив скасувати постанови головного державного виконавця Ніжинського відділу ДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.05.2024 про закінчення виконавчого провадження № 60984877 та № 60984462, як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства та винесені передчасно.

Скарга обґрунтована тим, що 15.05.2024 головним державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Чуб А. А. винесено постанови про закінчення виконавчого провадження № 60984877 та № 60984462 у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть № 107 від 15.11.2023). Залишок неоплаченої суми заборгованості згідно з виконавчими провадженнями складає 49 984,90 грн та 2 348,43 грн відповідно.

Скаржник не згоден з указаними постановами, оскільки державним виконавцем не враховано відповідних вимог щодо можливого правонаступництва боржника, чим порушено право стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне у повному обсязі виконання виконавчих листів, виходячи з чого постанови про закінчення виконавчого провадження є протиправними та підлягають скасуванню. Скаржник вважає, що смерть фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише тоді, коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаною скаргою, судове засідання призначено на 31 травня 2024 року 09-30 год., яке у подальшому відкладено на 20 червня 2024 року 09-00 год.

Представник Ніжинського ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області у відзиві вимоги скарги не визнав, пояснивши, що під час проведення виконавчих дій встановлено, що боржник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про смерть № 107 від 15.11.2023. Ураховуючи положення п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника виконавче провадження підлягає закінченню, у державного виконавця не було правових підстав для вчинення інших дій, окрім як винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника. Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду. Разом з тим державний виконавець не є заінтересованою особою в межах виконавчого провадження, з огляду на що просить у задоволенні скарги відмовити.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

У справі міститься заява головного державного виконавця Чуб А. А., в якій вона заперечила проти заявлених у скарзі вимог та просила відмовити в задоволенні скарги, судове засідання проводити без її участі.

Представник скаржника у судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду скарги; жодних заяв/клопотань не подавав.

Згідно із ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням указаних положень ЦПК України суд визнав за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 15 травня 2024 року головний державний виконавець Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чуб А. А. прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження № 60984462 з виконання виконавчого листа № 2/740/602/13, виданого 16 травня 2013 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з його смертю (а. с. 8).

Крім того, 15 травня 2024 року головний державний виконавець Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чуб А. А. прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження № 60984877 з виконання виконавчого листа № 2/740/577/13, виданого 16 травня 2013 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з його смертю (а. с. 9).

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За нормою ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отримавши відомості про смерть фізичної особи сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання відомостей про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

У силу пунктів 12, 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII.

Указане викладено у висновках Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/617/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, встановивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, виконавець має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Згідно із ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Зміст зазначених норм дає підстави для висновку, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості, присудженої судом (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припиняється внаслідок смерті боржника і переходить до його спадкоємців (постанова від 23 січня 2019 року в справі № 2-2697/11). Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 19 травня 2021 року в справі № 523/15975/18 (провадження № 61-16887св20).

Таким чином, спірні правовідносини допускають правонаступництво, оскільки є зобов`язанням із сплати заборгованості, а отже, виконавцем не вчинено дій щодо отримання відомостей, необхідних для вирішення питання про заміну померлого боржника, як сторони виконавчого провадження, її спадкоємцями, не вчинено дій щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, а передчасно винесено постанову про закриття виконавчого провадження.

У п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Ураховуючи, що державним виконавцем не вжито достатньо заходів з метою встановлення правонаступника боржника з подальшою заміною сторони виконавчого провадження, суд дійшов висновку про неправомірність закриття головним державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чуб А. А. виконавчих проваджень № 60984877 та № 60984462.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України, суд вважає скаргу обґрунтованою, а тому дійшов висновку про задоволення скарги та скасування оскаржуваних постанов державного виконавця.

Керуючись ст. 259, 263 265, 268, 272, 273, 447 453 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» на постанову головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження задовольнити.

Скасувати постанови головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15 травня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 60984877 та № 60984462.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І. М. Шевченко