Справа № 274/1339/24 Провадження № 2/0274/665/24
УХВАЛА

04.03.2024 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та поверненння безпідставно стягнутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд:

- визнати виконавчий напис, зареєстрований 17.05.2021 у реєстрі за № 13849 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною таким, що не підлягає виконанню.

- стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти за виконавчим провадженням № 65933246 у розмірі 30188,03 грн.

Ухвалою суду від 16.02.2024 позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору, та надано строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали від 16.02.2024 представник позивача надіслав заяву, у якій наводить підстави для звільнення від сплати судового збору посилаючись на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові №743/1481/21 від 19.10.2022.

У ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, при цьому, у вказаній статті споживачі не зазначені як категорія осіб, які звільнені від сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати, що споживачі не мають пільги щодо сплати судового збору, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Порушені права можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», стаття 2 ЦПК України).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18).

В даній справі позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та поверненння безпідставно стягнутих коштів.

Просить звільнити його, як споживача, від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.

При стягненні за виконавчим написом нотаріуса боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в рамках виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі судового. Предметом позову в таких справах є спір про право, зокрема коли позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Така правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 643/2870/18 (провадження № 61-412св19).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 743/1481/21 (провадження № 61-7362св22).

Таким чином, клопотання представника позивача, про звільнення від сплати судового збору за за вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.

Разом із цим, суд вважає, що заявлена позивачем позовна вимога щодо стягнення грошових коштів не пов`язана із захистом прав споживача.

Так, підставою для стягнення з відповідача грошових коштів представником позивача зазначено статтю 1212 ЦК України, якою врегульовано загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

За таких обставин сума судового збору, яку необхідно сплатити позивачу, становить 1211,20 грн за позовну вимогу майнового характеру.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки позивачем не дотримано вищенаведені положення ЦПК України, суд вважає за необхідне повторно залишити позовну заяву без руху відповідно з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та поверненння безпідставно стягнутих коштів - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Копію цієї ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА