Справа № 686/5130/22
Провадження № 6/686/281/24
УХВАЛА

02 травня 2024 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Стефанишин С.Л., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про здійснення контролю за виконанням судового рішення,

встановив:

29.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про здійснення контролю за виконанням судового рішення у справі №686/5130/22 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави росія (російська федерація) в особі посольства російської федерації в Україні, третя особа без самостійних вимог: Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заяви вказав, що за змістом ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання: держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Незабезпечення обов`язковості виконання судового рішення судом та дієвості судового контролю за його виконанням, має наслідком порушення його конституційного права на судовий захист.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за доцільне відмовити у прийнятті до розгляду даної заяви з огляду на наступне.

Згідно ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною 3 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Так, судовий контроль за виконанням судових рішень встановлено розділом VII ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Однак, з таким зверненням ОСОБА_1 до суду не звертався, будь-яких доказів перебування виконавчого документу в органах державної виконавчої служби не надав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «DIYA v. UKRAINE, №19164/04, пункт 47»).

Враховуючи наведене, оскільки зазначені заявником заходи судового контролю не передбачені вищевказаними нормами ЦПК України, слід відмовити у прийнятті до розгляду даної заяви.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 447 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити в прийнятті до розгляду заяву ОСОБА_1 про здійснення контролю за виконанням судового рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Сергій Стефанишин