Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №344/18669/23

Провадження № 2/348/173/24

04 червня 2024 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув у судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 ,до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання права користування житлом,

інші учасники: представник позивача ОСОБА_5 ,

представник відповідача ОСОБА_6 .

Процесуальні дії у справі.

05.10.2023 ОСОБА_1 пред`явила позов, відповідно до якого просить суд визнати за нею та її малолітніми дітьми: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи з відповідача. Позов мотивує тим, що з 16.11.2006 ОСОБА_1 , з дозволу колишньої власниці спірного житлового будинку, була зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою, з моменту народження, були зареєстровані та фактично проживали її малолітні діти. Власником будинку була ОСОБА_7 , яка доводиться прабабусею позивачу ОСОБА_1 та мамою відповідачу. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті житловий будинок успадкувала відповідач на підставі заповіту. Протягом 2022 року відповідач почала систематично вчиняти дії, пов`язані з виселенням позивачів із спірного житлового будинку. 21.07.2023 за заявою відповідача позивачів зняли з реєстрації місця проживання у спірному житловому будинку. За період проживання позивач покращила житлові умови в цьому будинку шляхом проведення ремонту, придбання меблів, облаштування прибудинкової території. ОСОБА_1 сплачує за житлово-комунальні послуги у вказаному будинку. Іншого житла позивачі не мають.

09.10.2023 Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області передав дану цивільну справу за підсудністю у Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

08.11.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановивши розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

15.12.2023 представник відповідача подав відзив відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що позивач є далекою родичкою відповідача. Відповідач після смерті своєї матері на підставі складеного нею заповіту успадкувала спірний житловий будинок. З позивачами відповідач ніколи не проживала та не вела спільного господарства. Вважає, що позивачі незаконно проживають у спірному житловому будинку. Відповідач вимушено проживає в літній кухні, де відсутні належні умови для проживання, а позивач проживає в її будинку та користується всіма житловими благами. ОСОБА_1 постійно конфліктує з відповідачем. Через її утиски та приниження відповідач не може спокійно проживати у своєму будинку. Позивач вигнала відповідача проживати в літню кухню, користуючись старістю та безпорадністю відповідача. В ОСОБА_1 є домівка, з якої вона походить. Те що у неї немає власного житла не є виною відповідача. У цьому винна позивач, яка нічого не надбала. ОСОБА_1 самовільно здійснила добудову та господарює на власний розсуд у будинку, який належить відповідачу. Без згоди відповідача позивач вивела каналізацію перед літньою кухнею, де проживає відповідач. Це погіршує якість життя відповідача. Крім цього, позивач застосовує до відповідача фізичну силу, про що відповідач повідомляла поліцію.

10.01.2024 суд витребував докази.

19.01.2024 представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначив, що ОСОБА_1 належить до сім`ї відповідача та спільно проживала тривалий час разом з відповідачем. Позивачі законно були вселені у вказаний житловий будинок. Проведені позивачем ремонтні роботи тільки покращили стан будинку. Сторони дійсно часто конфліктують. Відповідач викликала поліцію на місце події, однак вони в даній ситуації розібрались самостійно. Підставою звернення до суду стало те, що відповідач не визнає право позивача з дітьми проживати у спірному будинку.

20.02.2024 представник відповідача подав заперечення. Зазначив, що відповідно до змісту норм Житлового кодексу УРСР позивачі не належать до членів сім`ї відповідача. Житловий будинок є приватною власністю відповідача і вона як власник має право вирішувати хто може проживати у вказаному житлі. Позивачі там проживають безоплатно крім того постійно конфліктують з відповідачем та принижують її.

05.03.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У ході судового розгляду сторона позивачів позов підтримала в повному обсязі. Покликаються на те, що позивачі заселились у спірний житловий будинок як члени сім`ї власника, тому мають право проживати у вказаному будинку. Так, відповідач є бабусею позивача ОСОБА_1 по лінії батька. Батько ОСОБА_1 та її брат зареєстровані у спірному будинку, однак там не проживають, перебувають на заробітках за кордоном. Мати позивача не зареєстрована у спірному будинку, але фактично проживає там і іншого житла не має. Її також відповідач намагається виселити, але мати позивача з позовом до відповідача не зверталася. Після оформлення права власності на житловий будинок відповідач зняла позивачів з реєстрації місця проживання. Рішення про зняття з реєстрації місця проживання вважають законним. Правом на оскарження такого рішення не бажають скористатися. Однак зняття з реєстрації у спірному будинку перешкоджає позивачу ОСОБА_2 отримати паспорт. Відповідач не визнає право позивачів проживати у спірному будинку, чим порушує їх житлові права. Так, відповідач постійно їм говорить, щоб вони виселилися. Не дозволяє приводити до будинку гостей, зневажливо ставиться до гостей. Дій спрямованих на виселення позивачів відповідач не вчиняє. Ключі від спірного будинку має тільки ОСОБА_1 та її мама. Відповідач самостійно, за відсутності ОСОБА_1 , до будинку не може потрапити, проживає у літній кухні. Речей відповідача у спірному будинку немає, оскільки вона там не проживає.

У ході судового розгляду представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що відповідач зняла позивачів з реєстрації, щоб оплачувати комунальні послуги в меншому розмірі. Через майновий стан відповідач тривалий час не могла оформити право власності на будинок. Відповідач вимушено проживає в літній кухні, оскільки позивачі не впускають її у житловий будинок. Законних підстав проживати там позивачі не мають. Насправді позивачі порушують право власності відповідача. Відповідач жодних дій спрямованих на виселення позивачів не вчиняла. Зняття їх з реєстрації відповідає закону.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення відповідно до яких зазначив, що у спірному житловому будинку для проживання та розвитку дітей створені належні житлово-побутові умови. Визнання за дітьми: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування житловим будинком відповідатиме їх інтересам.

Суд встановив:

Згідно з копією свідоцтва про народження від 30.05.1964 серії НОМЕР_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 30.05.1964.

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 03.05.1970 серії НОМЕР_2 ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Камінне Надвірнянського району Івано-Франківської області, його батьками є: ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

Позивач ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Камінне Надвірнянського району Івано-Франківської області у сім`ї ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , що підтверджуєтсья копією свідоцтва про народження від 20.05.1989 серії НОМЕР_3 та копією паспорта громадянина України.

Згідно з копією витягу з погосподарської книги будинок АДРЕСА_1 належав до колгоспоного двору, головою якого була ОСОБА_7 , членами сім`ї якої були: ОСОБА_8 , зять; ОСОБА_4 , донька; ОСОБА_10 , внук.

Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади від 02.08.2023 №2023/005915392 позивач ОСОБА_1 з 15.02.2006 до 21.07.2023 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.08.2014 у справі №348/222/14-ц попередній шлюб позивача ОСОБА_14 з ОСОБА_15 був розірваний, неповнолітню ОСОБА_2 залишили проживати з ОСОБА_1 .

ОСОБА_16 20.09.2022 зареєструвала шлюб з ОСОБА_17 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 20.09.2022 серії НОМЕР_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 16.11.2009 серії НОМЕР_5 позивач ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у сім`ї ОСОБА_15 та ОСОБА_18 . Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади від 02.08.2023 №2023/005915456 позивач з 16.11.2009 до 21.07.2023 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 14.05.2020 серії НОМЕР_6 позивач ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у сім`ї ОСОБА_17 та ОСОБА_1 . Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади від 11.09.2023 №2023/007258686 позивач з 18.05.2020 до 21.07.2023 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності відповідача на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 було зареєстроване 11.07.2023 та підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.07.2023 і копією витягу з ДРРПНМ від 19.07.2023 №339662136. Встановлено, що відповідач успадкувала вказаний будинок після смерті своєї матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності від 08.06.2023 №10512 та копії технічного паспорту, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 складається із: житлового будинку садибного типу (А), загальною площею 56 кв.м; літньої кухні (Б), площа забудови 19,1 кв.м; сараю (В), площа забудови 27,3 кв.м; сараю (Г), площа забудови 25 кв.м; комори (Д), площа забудови 20,2 кв.м; погребу (Е), площею 14,8 кв.м; сараю (Ж), площа забудови 8,9 кв.м; вбиральні (З), площа забудови 1 кв.м; воріт (№1), довжиною 6,3 м; колодязя питного (№2).

Будинок складається з першого поверху та горища, на першому поверсі розташований коридор, кухня, санвузол та три житлові кімнати. Фасад будинку, гаража та сараю відремонтовано, територія має охайний вигляд. Це підтверджується фотографіями, що долучені до матеріалів справи.

Згідно з витягом з ДРРПНМ від 27.09.2023 №348166491 за позивачем ОСОБА_1 не зареєстроване право власності на нерухоме майно.

Відповідно до квитанцій (арк. спр. 45-57) позивач сплачує комунальні послуги (електроенергія та газ) за адресою: АДРЕСА_1 .

04.03.2023 о 07.56 надійшло повідомлення на лінію "102" від відповідача про те, що невістка з онукою намагаються відправити відповідача у психіатричну лікарню. По прибутті працівника поліції на виклик встановлено, що відповідач хворіє психічними розладами, агресії не проявляє, конфлікт вирішили самостійно, допомоги поліції не потрібно. Це підтверджується листом від 13.09.2023 №15064108/46/01-2023.

Згідно з листом від 22.01.2024 №1339108/46/01-2024 вказано, що 22.09.2023 зареєстровано звернення відповідача щодо неправомірних дій її онуки, яка разом з невісткою намагається відправити відповідача у психіатричну лікарню. При виїзді на місце події відповідач від написання заяви відмовилася, конфлікт було врегульовано. Відповідно до довідки про результати додаткової перевірки за матеріалами повідомлень на лінію «102» ОСОБА_4 від 04.09.2023 на момент перевірки відсутні дані які б вказували на наявність кримінального правопорушення. В ході бесіди ОСОБА_4 від написання заяви відмовилась. Сусіди повідомили, що відповідач має складний характер і зі слів її родичів відповідач постійно з ними конфліктує. З позивачем ОСОБА_1 , ОСОБА_13 та з відповідачем ОСОБА_4 було проведено профілактичну бесіду та роз`яснено щодо необхідності мирного вирішення конфліктних ситуацій та недопущення конфліктів у майбутньому. До довідки долучено також форму оцінки ризиків від 22.09.2023, відповідно до якої відповідач вказана постраждалою від домашнього насильства кривдника ОСОБА_1 (позивача), при цьому відповідач не вказала який саме вид домашнього насильства було до неї застосовано.

У ході судового розгляду була допитана свідок ОСОБА_19 . Вона є хресною мамою ОСОБА_3 . Свідок проживає у с. Тисменичани. З позивачем товаришує приблизно 15 років. Відповідача знає, оскільки приїздить в гості до ОСОБА_1 . Свідок приїжджає до позивача не частіше ніж 2-3 рази на рік. Відповідач ставиться до ОСОБА_1 неприязно. Свідока відповідач не пускає відвідувати похресницю. Свідок чула особисто, як відповідач говорила позивачу ОСОБА_1 виселитися з її будинку.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що позивач є її донькою, а відповідач - свекрухою. Стосунки з відповідачем як у свідка, так і в ОСОБА_1 погані. Свідок зазначила, що вона зі своєю сім`єю проживає у спірному будинку більше 30 років. У будинку вони багато що зробили. Відповідач завжди проживала в літній кухні. У спірному будинку відповідач ніколи не проживала і ключів від цього житла не має. Власником будинку була ОСОБА_20 , яка померла у 2009 році. Свідок заселилася у спірний будинок у 1989 році. Свідка зареєстрували у вказаному житлі за згодою Іванюк Є. ОСОБА_1 та її діти проживають у спірному будинку з народження. Після оформлення права власності на спірний будинок відповідач постійно конфліктує зі свідком та з позивачами і не дозволяє приходити стороннім на подвір`я.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст.156 ЖК члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 ЖК до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

У ході судового розгляду встановлено, що позивачі: ОСОБА_1 - з 15.02.2006, ОСОБА_2 - з 16.11.2009, ОСОБА_3 - з 18.05.2020, були зареєстровані у спірному житловому будинку, право власності на який з 11.07.2023 зареєстроване за відповідачем на підставі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, спадщина належала відповідачу з 16.09.2009, хоча право власності на неї не було оформлене у встановленому законом порядку.

На момент реєстрації у спірному житловому будинку позивача ОСОБА_1 , власником цього будинку була мати відповідача ОСОБА_7 , яка доводиться ОСОБА_1 прабабусею по лінії батька. Слід також зазначити, що ОСОБА_1 була вселена у спірний житловий будинок раніше, осільки її батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 з 1989 року проживали спільно у вказаному будинку. Хоча позивач і не відноситься до членів сім`ї ОСОБА_7 , коло яких визначено ч.2 ст.64 ЖК, та вона була вселена у цей будинок як неповнолітня дитина онука ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , який згідно з витягом з погосподарської книги належав до членів сім`ї кошинього власника спірного житлового будинку ( ОСОБА_7 ) та доводиться сином відповідачу. На момент вселення у спірний житловий будинок ОСОБА_1 була неповнолітньою, а тому згоди власника майна на вселення дитини за місцем проживання її батька не було потрібно.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також були вселені до спірного житлового будинку правомірно, оскільки їх мати ОСОБА_1 на момент їх народження мала право на користування цим житлом, при цьому на вселення неповнолітніх дітей за місцем проживання їх матері згоди власника не потрібно.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, при зверненні до суду саме на сторону позивача покладається обов`язок довести, якими саме діями чи бездіяльністю відповідача порушуються, невизнаються чи оспорюються його права, свободи чи законні інтереси.

Так, позивачі обгрунтовують позов тим, що зняття з реєстрації місця проживання є перешкодою для позивача ОСОБА_2 у отриманні паспорта, що порушує її права.

Судом встановлено, що 21.07.2023 позивачів за заявою відповідача було знято з реєстрації місця проживання у спірному будинку. Рішення про зняття їх з реєстрації позивачі не оскаржували. Вважають його законним. У ході судового розгляду справи представник позивача зазначив, що зняття позивачів з реєстрації місця проживання відповідає закону. Крім цього, суду не надано доказів того, що позивач ОСОБА_2 зверталася з зявою про оформлення паспорта, але у зв`язку з відсутністю реєстрації місця проживання їй було відмовлено.

Крім цього, сторона позивачів покликається на те, що відповідач з ними конфліктує і говорить їм виселитися з належного їй на праві власності будинку. На підтвердження цієї обставини просили допитати свідків. Такими діями на їх погляд відповідач не визнає їх право проживати у даному житловому будинку. При цьому, позивачі покликаються на рішення ЄСПЛ у справі Кривіцька та Кривіцький проти України.

Суд критично оцінює показання допитаних у ході судового розгляду свідків сторони позивача, оскільки один із свідків є мамою позивача, ОСОБА_1 , яка разом із позивачами проживає у спірному житловому будинку, а інший свідок є подругою позивача, ОСОБА_1 , та хресною мамою позивача, ОСОБА_3 , і проживає у іншому населеному пункті. З незрозумілих суду причин сторона позивачів не подала клопотання про допит свідків, які проживають по-сусідству і не мають жодної зацікавленості у результаті розгляду даної справи.

Крім цього, у ході судового розгляду встановлено, що саме позивач ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_13 двічі проявляли зневажливе ставлення до відповідача, внаслідок чого остання зверталася до поліції для врегулювання даного конфлікту.

Таким чином, у ході судового розгляду суду не було надано достовірних і достатніх доказів того, що відповідач вчиняє будь-які дії спрямовані на невизнання, порушення чи оспорення права позивачів на користування спірним житловим будинком. Усні висловлювання відповідача у ході конфлікту не таягнуть за собою негативних юридичних наслідків для позивачів, а тому не можуть бути визнані такими, що порушують їхнє право на житло.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Слід зазначити, що незважаючи на те, що відповідач є власником спірного житлового будинку, доступу до вказаного помешкання вона фактично не має. У цьому будинку проживають позивачі та свідок ОСОБА_13 , які безперешкодно користуються ним на відміну від законного власника цього будинку. Натомість відповідач змушена проживати у літній кухні умови проживання в якій, відповідно до технічних характеристик значно поступаються тим умовам у яких проживають позивачі. У ході судового розгляду не встановлено, що відповідач вчиняла дії спрямовані на виселення позивачів з вказаного житла. Однак відсутність у відповідача ключів від будинку, що належить їй на праві власності, порушує її права як власника житлового будинку.

Покликання сторони позивачів на рішення ЄСПЛ у справі Кривіцька та Кривіцький проти України суд відхиляє, оскільки при покликанні на це рішення сторона позивачів не брала до уваги обставини за яких ЄСПЛ констатував порушення права заявників, передбаченого ст.8 ЄКПЛ. А ці обставини є відмінними від обставин, які були встановлені судом у ході судового розгляду даної справи. Так, у даній справі відповідач не оспорювала право позивачів на проживання у належному їй житловому будинку, а також не оспорювала законність їх вселення у цей будинок. Законність зняття з реєстрації місця проживання позивачі не оспорюють. Також відповідач не вживала заходів спрямованих на позбавлення позивачів права користування їх єдиним житлом та виселення з будинку. Натомість позивачі фактично позбавили відповідача, як законного власника житлового будинку права користуватися ним.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки у ході судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про те, що права позивачів на користування житлом невизнаються, порушуються чи оспорюються відповідачем.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 ,до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання права користування житлом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивачі: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 14.06.2024.

Суддя Матолич В.В.