БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/9889/23
провадження № 4-с/361/41/24
УХВАЛА

21 жовтня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Петришин Н.М.

за участю секретаря: Іванової К.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця Говорова Павла Володимировича, заінтересована особа: Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року до суду звернулася ОСОБА_1 зі скаргою дії приватного виконавця Говорова П.В., де просить: постанову приватного виконавця Говорова Павла Володимировича в частині арешту банківського рахунку "Райффайзен Банк" «Аваль», МФО 380805, IBAN НОМЕР_1 , - визнати неправомірною; зобов`язати приватного виконавця Говорова Павла Володимировича винести постанову про зняття арешту з банківського рахунку "Райффайзен Банк", МФО 380805, IBAN НОМЕР_1 , та надіслати її до АТ Райффайзен Банк для виконання; зобов`язати приватного виконавця Говорова Павла Володимировича повернути неправомірно стягнуті пенсійні кошти в сумі 5 195,45 грн. на той самий рахунок "Райффайзен Банк", з якого вони були стягнуті 17.07.2024; зобов`язати приватного виконавця Говорова П.В. повідомити суд і заявника про виконання ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст. 453 ЦПК України).

В обґрунтування скарги зазначає, що постановою приватного виконавця Говорова Павла Володимировича, на виконанні якого знаходиться виконавчий лист №361/9889/23 виданий 13.06.2024 Броварським міськрайонним судом, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області "Броваритепловодоенергія" за отримані послуги, накладено арешт на банківські рахунки, в тому числі на банківський рахунок "Райффайзен Банк" «Аваль», МФО 380805, IBAN НОМЕР_1 , - на який надходять зарахування виключно «Пенсія, матеріальна допомога». 17.07.2024 пенсійне зарахування у розмірі 5 195,45 грн було в повному розмірі списано з рахунку як «стягнення за ВП № 75541034». Накладення арешту на банківський рахунок, який використовується виключно для зарахування пенсії є неправомірним. В надії на досудове вирішення питання, про зняття арешту, заявник зверталась до приватного виконавця з відповідними заявами і пропозиціями як на електронну пошту, так і в письмовій формі 25.07.2024 на адресу офісу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Арешт з пенсійного банківського рахунку приватний виконавець не зняв, лише визначив рахунок для видаткових операцій. Неправомірне списання в повному розміру пенсії в умовах воєнного стану, позбавило скаржника (заявника) єдиного джерела існування. На підставі вищенаведених обставин, просить задовольнити скаргу.

У судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, а їхня неявка відповідно до положень статті 450 ЦК України не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до таких висновків.

Установлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 16.07.2024 року (ВП №755441034), при примусовому виконанні виконавчого листа №361/9889/23, виданого 13.06.2024 Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області "Броваритепловодоенергія" за отримані послуги: з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по о/р НОМЕР_2 за період з 01.12.2019 р. по 01.10.2023 р. в сумі 27 863 грн. 45 коп.; за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення по о/р НОМЕР_3 за період з 01.02.2022 року по 01.10.2023 рік в сумі 1 219 грн. 64 коп.; за отримані послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем по о/р НОМЕР_2 за період з 01.11.2014 року по 01.10.2023 рік в сумі 3 310 грн. 87 коп.; судового збору в розмірі по 2 684 грн. 00 коп.; витрати понесені на оплату інформаційної довідки розмірі 33 грн. 00 коп. та витрати понесені на оплату інформаційної довідки Броварське БТІ в розмірі 300 грн. 00 коп., накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках боржника, відкритих в банківських установах, в тому числі й в АТ "Райффайзен Банк", МФО 380805.

З Довідки про рух коштів на рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ "Райффайзен Банк" встановлено, що 22.07.2024 списано суму 5 198, 38 гривень, як стягнення за ВП №755441034 з виконання виконавчого документу №361/9889/23. З цієї ж довідки встановлено, що вказана сума коштів 17.07.2024 року зарахована на рахунок ОСОБА_1 як пенсійне зарахування.

Постановою приватного виконавця Говорова В.П. від 30.07.2024 року у ВП №755441034 визначено для боржника-фізичної особи ОСОБА_2 поточний рахунок НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк", для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного року.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Одним із основних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення є закріплення у процесуальному законодавстві положень щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в справах та відповідні норми, спрямовані на забезпечення виконання рішень суду.

Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. Однак, вказаний припис абзацу четвертого частини другої статті 70 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в тім, що він унеможливлює виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Припис вказаного абзацу п`ятого частини другої статті 70 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в тім, що він унеможливлює виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023.

Отже, на час розгляду справи Законом не врегульовано розмір відрахувань пенсії, який має бути застосований виконавцем.

Таким чином, звернення стягнення на пенсію боржника має окремий порядок правового регулювання.

Відповідно до частини 2,3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно із п.1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У пунктах 7.14-7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) зазначено, що «виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) вказано, що «виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). […] Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів».

Аналогічні правові висновки викладені також в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2024 року в справі № 202/9476/23 (провадження № 61-17408св23).

При розгляді справи встановлено, що 16 липня 2024 приватний виконавець відповідно до закону наклав арешт на рахунки боржника в межах сум стягнення, в тому числі й на кошти на рахунку в АТ «Райффайзен Банк»».

Установлено, що боржник 25.07.2024 зверталась до приватного виконавця із заявою про скасування арешту з банківського рахунку "Райффайзен Банк", МФО 380805, IBAN НОМЕР_1 , на який зараховуються пенсійні виплати.

Зазначений рахунок відкрито 21.01.2020 згідно заяви ОСОБА_1 з пакетом послуг «Пенсійний Оптимальний», що підтверджується Заявою № про відкриття та ведення Карткового рахунку.

Крім того, з наданих до суду Довідок про рух коштів видно, що на вказаний рахунок зараховувались виключно кошти з призначенням: «Пенсія, матеріальна допомога».

Проте, всупереч передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язку виконавця скасувати арешт після отримання ним, зокрема і від боржника, документального підтвердження, що відповідний рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, приватний виконавець не здійснив дій щодо зняття арешту з коштів боржника, відкритого в АТ «Райффайзен Банк», а виніс постанову від 30.07.2024 про визначення боржнику поточного рахунку для здійснення видаткових операцій.

Відтак, доводи скарги щодо неправомірності накладення арешту на кошти на рахунку боржника, на який вона отримує пенсійні виплати, є обґрунтованими та доведеними.

Разом з тим, вимоги про зобов`язання приватного виконавця повернути списані 22.07.2024 року кошти у розмірі5 195, 45 гривень задоволенню не підлягають з огляду на те, що на момент списання виконавцю не було відомо про призначення коштів.

Крім того, відповідно абзацу 5, 6 пункту 13 розділу VІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень кошти, що надійшли на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби від реалізації конфіскованого майна, перераховуються до державного бюджету протягом трьох робочих днів з дня надходження цих коштів. Приватний виконавець у разі наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів зобов`язаний перерахувати кошти стягувачу - фізичній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів, стягувачу - юридичній особі не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня їх надходження на відповідний рахунок.

Тобто, приватний виконавець не зберігає кошти боржника до повного виконання рішення в себе на рахунку, а по мірі їх стягнення перераховує стягувачу.

Відтак, враховуючи наведене, а також те, що кошти спрямовані на виконання виконавчого документу, відсутні підстави для задоволення вимог скарги в цій частині.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно із статтею 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

За таких обставин, враховуючи положення статті 451 ЦПК України, суд приходить до висновку, що накладений виконавцем арешт беззаперечно порушує права ОСОБА_1 , так як із пенсії можуть вираховуватись лише частина грошових коштів, тому необхідно зобов`язати приватного виконавця зняти арешт з коштів боржника на рахунку в АТ "Райффайзен Банк", оскільки на вказаному рахунку боржник отримує пенсійні виплати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця Говорова Павла Володимировича, заінтересована особа: Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області задовольнити частково.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича зняти арешт з грошових коштів, які надходять як пенсійні виплати, на банківський рахунок в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк", МФО 380805, IBAN НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича відповідно до вимог статті 453 ЦПК України повідомити суд і заявника про виконання даної ухвали, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Наталія ПЕТРИШИН