У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Буша Н.Д.,

секретаря с/з Шклярської К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Нагайчука Миколи Володимировича Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції місто Київ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Деснянського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій він просить:

- зобов`язати Печерський районний відділ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції місто Київ зупинити виконавче провадження НОМЕР_4 до моменту його демобілізації або смерті, яка може настати при захисті Батьківщини від збройної агресії російської федерації відповідно до абз. 1 п.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»;

- невідкладно розблукувати незаконно заблоковані кошти на заробітній картці в АТ «ПриватБанк», розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , Код ЕДРПОУ: 14360080 та зняти арешт із карткових рахунків, відкритих у всіх банках та фінансових установах на ім`я діючого військовослужбовця, учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Розгляд скарги було призначено на 10.04.2024 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Буша Н.Д. на лікарняному, розгляд скарги було переназначено на іншу дату.

10.04.2024 року та 11.04.2024 року на адресу суду від представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшли заяви про забезпечення позову шляхом зняття арешту з банківських рахунків, які належать ОСОБА_1 до винесення рішення по суті скарги. Обгрунтовуючи заяви тим, що при невжитті заходів щодо забезпечення вимог скарги шляхом розблокування рахунків в банківських установах скаржник не зможе виконувати бойові завдання, що очевидно завдасть шкоди державним інтересам, його здатності захищати територіальну цілісність та суверенітет Української держави. Подальше блокування призведе до незворотних наслідків, крім неможливості виконання ОСОБА_1 бойових задач, загибелі та пораненням військовослужбовців, яких зараз і так не вистачає на фронті.

Ухвалою суду від 15.04.2024 року заяви представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено частково. Зобов`язано державного виконавця Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції місто Київ Нагайчука Миколу Володимировича зняти арешт з рахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в АТ «ПриватБанк» розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , Код , на які здійснюються виплати по заробітній платі до винесення рішення по суті скарги.

27.05.2024 року від Печерського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, а також надійшли пояснення у справі.

27.05.2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та просив про задоволення скарги.

Представник скаржника подала до суду заяву з проханням слухати скаргу у її відсутності, просила про задоволення скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02.11.2009 року у цивільній справі № 2-4014/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня пред`явлення позову і досягнення ним повноліття.

04.11.2009 р. Деснянським районним судом міста Києва на виконання рішення суду було видано виконавчий лист, який було повернуто стягувачу та втрачено при пересилці.

Ухвлою Деснянського районного суду міста Києва від 06.09.2021 року за заявою ОСОБА_3 було видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-4014/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

19.10.2021 державним виконавцем Печерського районного відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ м. Київ Нагайчуком М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4.

Відповідно до письмових пояснень державного виконавця, на виконання даного виконавчого документа, ОСОБА_1 перерахував на депозитний рахунок відділу суму коштів: 22.12.2021 р. в розмірі: 986,00 грн., 10.01.2022 р. в розмірі: 1300,00 грн., 17.02.2022 р. в розмірі: 1320,00 грн. та 08.03.2024 р. в розмірі: 5548,41 грн,. які було перераховано на рахунок стягувача.

06.03.2024 року засобами телефонного зв`язку, а саме стягувачем ОСОБА_3 було повідомлено державного виконавця, що аліменти боржник не сплачує, а вона разом із сином знаходиться за кордоном, тому не може особисто з`явитися на прийом до відділу та подати заяву про надання довідки-розрахунку по заборгованості зі сплати аліментів.

13.03.2024 року державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості (відповідно до середньої заробітної плати) по виконавчому провадженню НОМЕР_4, згідно якого, заборгованість становить 326 787,75 грн.

13.03.2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника у сумі 326 787,75 грн., копію якої направлено до банківських установ для виконання.

Також 13.03.2024 року було винесено постанови про тимчасові обмеження боржника в праві: тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, тимчасового обмеження у праві користування зброєю, тимчасове обмеження у праві полювання а також внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

02.04.2024 року, керуючись пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», розділом XIX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802 (із змінами), державним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій, а саме: НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ ПРИВАТБАНК, яку надіслано до АТ КБ ПРИВАТБАНК для виконання засобами електронної взаємодії.

Зазначені обмеження були встановлені державним виконавцем, оскільки боржник має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 326 787,75 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Відомості про ОСОБА_1 як про боржника були внесені до Єдиного реєстру боржників.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частинами 1-3, 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану»

Відповідно до абзацу 3 пп. 3 п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Частинами 8, 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Суд зазначає, що рішення, ухвалені судами України, є обов`язковим до виконання. Проте примусове виконання рішень повинно проводитись лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України.

З наведених норм права убачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді 19 травня 2020 року справи № 905/361/19, які відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для судів при вирішенні аналогічних спорів.

Відповідно до матеріалів справи, державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_4 в порядку, визначеному ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову від 13.03.2024 року про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику.

При цьому у вказаній постанові відсутні відомості про те, що державним виконавцем накладався арешт конкретно на відкритий в АТ КБ «Приватбанк» рахунок НОМЕР_3 , з цільовим зарахуванням (зарплатна карта для виплат), який використовується для зарахування заробітної плати ОСОБА_1 .

Передбачене абзацом другим ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів, на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника в частині визнання дій державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника неправомірними, оскільки накладаючи арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, державний виконавець визначив порядок виконання постанови про арешт коштів боржника, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом, зазначивши у постанові - «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом».

Встановлені судом обставини не містять відомостей, що на момент винесення оскаржуваної постанови державний виконавець мав інформацію, що відповідний рахунок в АТ КБ «Приватбанк», відкритий на ім`я боржника ОСОБА_1 є таким, на який зараховується заробітна плата (грошове забезпечення).

Крім того, суд враховує, що станом на день накладення арешту на грошові кошти боржника ОСОБА_1 за ним обліковувалась заборгованість зі сплати аліментів, яка становила 326 787,75 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення вимог скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо винесення постанови.

Суд зауважує, що на день розгляду скарги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не скасований.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог скарги.

Керуючись ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Нагайчука Миколи Володимировича Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції місто Київ - відмовити.

Засоби забезпечення позову шляхом зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в АТ «ПриватБанк», розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2, Код , на які здійснюються виплати по заробітній платі за ухвалою суду від 15.04.2024 року після набрання цієї ухвали законної сили - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений 21.06.2024 року.

Суддя Н.Д.Буша