УХВАЛА

14 червня 2024 року

м. Київ

справа № 161/15015/22

провадження № 61-6078ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства і прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства і прокуратури.

Позивач просила суд стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на її користь кошти у розмірі 1 000 000,00 грн, як відшкодування моральної шкоди, 515 120,60 грн - майнової шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства

і прокуратури та 300 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнено з Державного бюджету України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на користь ОСОБА_1 700 000, 00 грн на відшкодування моральної шкоди, 515 120,00 грн - майнової шкоди та 200 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 26 березня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2023 року змінено. Викладено мотивувальну частину рішення суду першої інстанції щодо вимог про відшкодування моральної шкоди в редакції цієї постанови.

Резолютивну частину рішення суду першої інстанції викладено у такій редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 700 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 515 120, 00 грн недоплаченої суддівської винагороди; 200 000, 00 грн витрат за надання професійної правничої допомоги.».

25 квітня 2024 року Офіс Генерального прокурора через підсистему «Електронний суд» направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 березня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції змінити оскаржувані судові рішення в частині розміру відшкодованої моральної шкоди, зменшивши її розмір, а в частині стягнення коштів недоплаченої суддівської винагороди та витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

У частині першій статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У касаційній скарзі, як на підставу оскарження судових рішень, заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду).

У касаційній скарзі зазначено, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 202/1722/19-ц, від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17.

Також, як на підставу оскарження судових рішень, заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме, частини десятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відшкодування суддівської винагороди на користь судді, яка не здійснювала правосуддя у разі відсторонення від виконання посадових обов`язків судді у зв`язку із порушенням кримінальної справи відносно неї.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Також, заявник подав до суду касаційної інстанції заяву про зупинення виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2023 року та постанови Волинського апеляційного суду від 26 березня 2024 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Клопотання (заява) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

Враховуючи те, що заявник не надав доказів примусового виконання оскаржуваних судових рішень, заява про зупинення виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2023 року та постанови Волинського апеляційного суду від 26 березня 2024 року задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 березня 2024 року.

Витребувати з Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу № 161/15015/22 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства і прокуратури.

Відмовити у задоволенні заяви Офісу Генерального прокурорапро зупинення виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2023 року та постанови Волинського апеляційного суду від 26 березня 2024 року.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська