Провадження №: 2-о/336/178/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Журавель Д.В., розглянувши y відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою, відповідно до якої просять: видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме:

- заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , з постраждалою особою ОСОБА_1 .

- заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 .

- заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви зазначає, що вона проживає у АДРЕСА_1 . Будинок належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 .

Тривалий час син ОСОБА_2 створює ОСОБА_1 , неможливі умови проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1 ., ОСОБА_2 не працює, веде аморальний спосіб життя, тривалий час зловжив алкоголем, наркотичними речовинами, систематично вчиняє щодо мати ОСОБА_1 домашнє насильство, робить неможливим сумісне з ним проживання. Домашнє насильство триває 8 років. В стані алкогольного сп`яніння веде себе неадекватно, стаж агресивним, обзиває принизливими словами, штовхає, б`є, наносить удари в різні частини тулуба, б`є руками, ногами, тяжкими предметами, кидається з ножем. В результаті побоїв в 2022 році у неї закритий перелом 7-го ребра, двобічний перелом нижньої щелепи. 27 грудня 2023 року, накинувся на неї хз ножем, наніс порання у праве передпліччя. В наслідок такої поведінки, воно постійно знаходиться у стресовому стані. Таким чином, створив нестерпну обстановку для неї. Працівниками поліції відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонений припис від 27.12.2023 року АА № 176455, яким строком на 5 діб заборонено в будь-який час спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 від домашнього насильства та зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи. ОСОБА_2 проігнорував вимоги термінового заборонного припису, прийшов за адресою: АДРЕСА_1 , почав вибивати вхідні двері, у зв`язку із чим вона була змушена вкотре викликати поліцію. Працівниками поліції неодноразово були складені протоколи про адміністративне правопорушення відносно кривдника за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 07.02.2024 року, 15.02.2024 року, Шевченківським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, відносно матері ОСОБА_1 . На теперішній час в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя знаходиться на розгляді ще три адміністративні провадження у різних суддів відносно кривдника за вчинення адміністративного правопорушення домашнього насильства. Незважаючи на вжиті заходи ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насильство. В результаті вона була вимушена переховуватись, на теперішній час їй надано прилисток у кризовому центрі для осіб, які постраждали від домашнього насильства.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року справа було прийнято до розгляду заяву та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засідання на 04.04.2024 року о 09 год. 00 хв.

Заявник в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заінтересована особа викликалася в судове засідання шляхом SMS-повідомлення та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади відповідно до припису ч. 11 ст. 128 ЦПК України, однак до суду не з`явилася з невідомих причин, що відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України визначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства.

Згідно із ст. і 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства, особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру

Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, зокрема батьки та діти.

Положеннями частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Частиною 3 ст. 26 Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №756/3859/19 (провадження №61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Тобто, оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2020 року у справі №159/4550/19 та від 17 лютого 2021 року у справі №753/19409/19).

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином заявниці, тобто вони є суб`єктами правовідносин, які регулюються законодавством про запобігання та протидію домашньому насильству.

Із долученої до заяви відповіді відділу поліції № 3 ЗРУ ГУНП в Запорізькій області на запит вбачається, що за період з 01.01.2022 р. до теперішнього часу на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено 4 протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене за ст. 173-2 КУпАП. Також відносно ОСОБА_2 27.12.2023 р., винесено терміново заборонний припис АА № 176455 терміном з 27.12.2023 р., до 01.01.2023 р., із забороною в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно постанов Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справах 336/245/2024, 336/602/24 ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно заявниці.

З 01.01.2024 по 19.01.2024 ОСОБА_1 передбувала на тимчасовому цілодобовому проживанні у Кризовій кімнаті спеціалізованої служби, з 19.01.2024 має тимчасове місце проживає на підставі договору про надання соціальних послуг з Комунальним закладом "Запорізькій обласний центр соціально-психологічної допомоги" Запорізької обласної ради.

Сукупністю наданих заявницею письмових доказів підтверджується, що протягом тривалого часу ОСОБА_2 вчиняє відносно матері ОСОБА_1 , насильство психологічного, фізичного та економічного характеру. Дослідженими судом доказами підтверджуються і те, що існує високий рівень вірогідності продовження та повторного вчинення насильства щодо заявниці, а також настання тяжких або особливо тяжких наслідків, і такі ризики є реальними, а тому наявні підстави для застосування заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 на максимальний строк.

Водночас вимога щодо заборони кривднику наближатися на відстань ближче 100 метрів до "інших місць частого відвідування постраждалою" носить неконкретний характер, не може бути практично виконана, а тому заява підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.259,294, главою 13 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме:

- заборонити перебувати в місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з постраждалою особою ОСОБА_1 ;

- заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 ;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Повідомити про встановлення обмежувального припису уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя Є.С. Боєв

04.04.24