ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 червня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 752/19820/23

Головуючий у першій інстанції Тіщенко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/839/24

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 190 грн щомісячно з подальшою індексацією грошової суми, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином 23 років.

Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 19 січня 2008 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , 2005 року народження, якому 02 вересня 2023 року виповнилося 18 років, і наразі він навчається на 1 курсі денної форми навчання Національного університету біоресурсів і природокористування України з терміном навчання до 30 червня 2027 року.

Указувала, що вартість навчання згідно з договором від 11 серпня 2023 року становить 33 370 грн за рік, тобто, 2 780 грн щомісяця. Для навчання син потребує комп`ютер, підручники та методичну літературу, послуги мережі Інтернет, щомісячні витрати на наведене становлять 4 380 грн, які позивачка здійснює одноосібно. Син не працює і доходів не отримує. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на навчання сина, хоча стан його здоров`я та матеріальне становище дозволяють допомагати фінансово.

Рішенням Талалаївського районного суду від 05 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на повнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 190 грн щомісячно, починаючи з 25 вересня 2023 року і до закінчення навчання 30 червня 2027 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду необґрунтованим та посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 182, 199 СК України щодо встановлення обставин, наявність яких передбачає визначення розміру аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, та дійшов помилкового висновку про доведеність позивачем наявності потреби у матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням сина та можливість відповідача надавати таку допомогу.

Скаржник зазначає, що на підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 в якості доказів надала лише довідку про навчання сина, свідоцтво про народження та свідоцтво про розірвання шлюбу. Інших доказів, в тому числі щодо працездатності відповідача та розміру його доходу, який дозволив би утримувати себе та повнолітнього сина, позивачкою суду не надано і клопотань щодо витребування таких доказів не заявлено.

Указує, що 01 серпня 2008 року уклав шлюб з ОСОБА_6 , у якому народилося троє дітей дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які знаходяться на його утриманні. Через наявність у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей та невеликі доходи, має скрутне матеріальне становище, що унеможливлює сплату аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Наголошує, що під час розгляду справ цієї категорії підлягають доказуванню та встановленню обставини щодо потреби повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Попри очевидну потребу сина у належному харчуванні, забезпеченні одягом, взуттям, навчальним приладдям, витратах на переїзд, тощо, позивачка належним чином не обґрунтувала розмір витрат в заявленому нею розмірі та не надала з цього приводу відповідні докази.

У наданому відзиві ОСОБА_1 , вважаючи судове рішення таким, що ухвалене з додержанням матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи відзиву ґрунтуються на доведеності стороною позивача письмовими доказами наявності потреби у повнолітнього сина сторін матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Позивачка наголошує на тому, що її існування відповідач під час розгляду справи не заперечував, про що свідчить зміст відзиву на позовну заяву.

Зазначає, що її колишній чоловік, стверджуючи про своє скрутне матеріальне становище, посилається на наявність на утриманні трьох дітей, що народилися у іншому шлюбі, але вважає, що ця обставина не може напевно свідчити про тяжкий майновий стан родини відповідача. ОСОБА_2 протягом тривалого часу успішно займається підприємницькою діяльністю, зокрема, є власником ТОВ «Аквіс і КО», видом господарської діяльності якого є оптова торгівля напоями. Стверджуючи про тяжке матеріального становище, відповідач, всупереч вимогам ст. 12 ЦПК України, не надав суду жодного доказу про наявність у нього доходу та його розмір. Відповідач є працездатним, має фізичну можливість працювати та утримувати як повнолітню дитину, яка продовжує навчання, так і неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, тому заявлена позивачкою сума щомісячних аліментів у 2 190 грн не є завищеною.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував матеріальне становище повнолітнього сина сторін, який навчається у вищому навчальному закладі на контрактній формі навчання, за яке сплачує позивачка, указавши, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_10 потребує коштів на оплату проїзду, забезпечення навчального процесу, харчування. Суд врахував і матеріальний стан відповідача, зазначивши, що ним не надано доказів на підтвердження скрутного фінансового становища, не надано доказів його непрацездатності чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали повноцінну працездатність. Лише наявність у відповідача трьох неповнолітніх дітей не є підставою для звільнення його від обов`язку утримувати повнолітнього сина на час його навчання, зважаючи на те, що ОСОБА_2 не надано доказів того, що неповнолітні діти на даний час знаходяться на його утриманні. Суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума в 2 190 грн не є непосильною для здорового працездатного чоловіка.

Дійшов висновку, що суд не наділений правом проводити самостійно перерахунок і наперед вирішувати, який в подальшому буде розмір індексації, тому в цій частині позовних вимог відмовив.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 19 січня 2008 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 5).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками повнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

З 14 серпня 2023 року ОСОБА_10 навчається на І курсі денної форми навчання освітнього ступеня « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Національного університету біоресурсів і природокористування України, термін закінчення навчання 30 червня 2027 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 15 вересня 2023 року (а.с. 8).

Згідно з договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11 серпня 2023 року, укладеним між Національним університетом біоресурсів і природокористування України та ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_10 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 133 480 грн, а за кожен навчальний рік 33 370 грн (а.с. 6-7).

01 серпня 2008 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6 , про що відділом РАЦС Стахановського МУЮ Луганської області зроблено актовий запис № 293 (а.с. 38).

У цьому шлюбі у відповідача народилося троє дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 39-41).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 являється кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «АКВІС І КО», основним видом господарської діяльності якого є оптова торгівля напоями (код КВЕД 46.34) (а.с. 49, 86).

Звернувшись з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, ОСОБА_1 зазначала, що на даний час спільний з відповідачем син є повнолітнім та навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, можливості працевлаштуватися не має, перебуває на повному утриманні позивачки, а відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги, маючи для цього фінансову можливість.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Статтею 53 Конституції України визначено, що кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Главою 16 СК України визначений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання.

Так, відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. 187, 189-192, 194-197 СК України (ч. 1 ст. 201 цього Кодексу).

У частині 2 ст. 182 СК України наведено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Верховний Суд у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 753/20347/20 наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16).

З системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню наступні обставини: потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Приписами ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, у повній мірі проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

У справі встановлено, що сторони мають повнолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 14 серпня 2023 року навчається у Національному університеті біоресурсів і природокористування України (м. Київ) на контрактній формі навчання, оплату за яке проводить позивачка на підставі укладеного з навчальним закладом договору.

Обґрунтовуючи заявлений у позові розмір щомісячних аліментів у 2 190 грн, позивачка зазначила, що, враховуючи загальну вартість навчання, за один місяць на оплату навчання витрачається 2 780 грн. Послалась на потребу сина у комп`ютері вартістю 46 000 грн (1 000 грн на місяць), підручниках (250 грн на місяць) та щомісячній оплаті послуг мережі «Інтернет» на суму 350 грн. Зазначила, що загальна сума щомісячних витрат на навчання сина становить 4 380 грн, половину з яких повинен відшкодовувати відповідач. Відповідач належними доказами ці наведені ОСОБА_1 розрахунки не спростував.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_14 та є батьком трьох неповнолітніх дітей НОМЕР_1 , 2014 та 2018 року народження. Як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі відповідач наголошував, що через наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей та невеликий дохід його матеріальне становище значно погіршилося, що унеможливлює сплату аліментів на період навчання старшого сина.

Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 указав, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц та від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Суд касаційної інстанції наголошував на тому, що окрім факту народження нової дитини платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився.

Під час розгляду цієї справи ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду ОСОБА_2 не надано доказів, які б свідчили про його матеріальний стан. Зокрема, у матеріалах справи відсутні докази місця роботи відповідача, посади та заробітку, а також відповідна інформація про наявність або відсутність у нього на праві власності рухомого чи нерухомого майна, які, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, мали б ураховуватися при визначенні розміру аліментів. У матеріалах справи відсутні також дані про те, чи отримує дружина відповідача дохід та в якому розмірі, чи перебуває вона на утриманні чоловіка.

За наявною у справі інформацією ОСОБА_2 є керівником ТОВ «АКВІС І КО», яке займається оптовою торгівлею напоями; роздрібною торгівлею іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; оптовою торгівлею цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів. Наведене за відсутності інших доказів щодо фінансового стану відповідача не узгоджується з його твердженнями про відсутність достатнього заробітку для сплати аліментів на утримання сина на період його навчання у визначеному позивачкою розмірі.

ОСОБА_2 не спростовано у належний спосіб висновки суду першої інстанції про те, що відповідач є працездатним, має постійний дохід. Доказів його скрутного майнового стану або відсутності доходу суду не надано. Отже, доводи ОСОБА_2 про неможливість надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу через скрутний матеріальний стан не знайшли свого підтвердження.

Крім цього, суд зважає на те, що, вже маючи на утриманні трьох неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 з 11 лютого 2019 року сплачував на утримання на той час ще неповнолітнього сина ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва.

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів щодо працездатності відповідача та розміру його доходу, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тобто, відповідач протягом розгляду справи, заперечуючи проти позову, не був позбавлений можливості надати належні докази щодо своєї особи, на які посилався.

Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова