справа № 367/9647/19 головуючий у суді І інстанції Мерзлий Л.В.
провадження № 22-ц/824/758/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Сологубом Вадимом Леонідовичем, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним усного договору будівельного підряду, його розірвання, визнання недійсним акту виконаних робіт та відшкодування збитків,-

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним усного договору будівельного підряду, його розірвання, визнання недійсним акту виконаних робіт та відшкодування збитків, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог шляхом збільшення розміру позовних вимог від 16 лютого 2023 року, остаточно просила:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитки, завдані неналежним виконанням обов`язків за договором будівельного підряду, відповідно до суми вартості улаштування нових будівельних конструкцій для приведення будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до будівельного стану на 26 лютого 2021 року, визначеного судовим експертом у розмірі 862 353,80 грн. та інфляційні збитки за період з 01 квітня 2021 року до 31 січня 2023 року у розмірі 301 215,61 грн., що дорівнює 1 163 569,41 грн.;

- зобов`язати ОСОБА_1 протягом 10 днів з моменту набрання рішенням у даній справі законної сили оплатити виконання демонтажних робіт цегляної кладки першого, другого, поверхів з демонтажем супутніх будівельних конструкцій з подальшим їх відновленням до стану 26 лютого 2021 року для усунення встановлених судовим експертом невідповідностей вимогам будівельних норм щодо цегляної кладки у розмірі 177 412,80 грн. та інфляційні збитки за період з 01 квітня 2021 року до 31 січня 2023 року у розмірі 61 969,35 грн., що дорівнює 239 382,15 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у розмірі 5% від суми завданих збитків, внаслідок неправомірних дій, що становить 51 988,33 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що 17 липня 2018 року між сторонами укладено договір, відповідно до умов якого, відповідач зобов`язався за завданням позивача виконати підрядні будівельні роботи з будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до робочого проекту, а позивач зобов`язався здійснити оплату за виконання будівельних робіт. Вказує, що Договір між сторонами укладено в усній формі, при цьому позивач наполягала на письмовій формі договору, але відповідач відмовився, сказавши, що договір буде укладено усно, а для оплати буде підготовлений акт будівельних робіт. Позивач не мала зразка договору, тому погодилася на умови відповідача. При укладанні договору, сторони дійшли згоди щодо всіх умов, які є істотними: предмета, умов та строків виконання договору, місця його виконання та порядку оплати тощо. Після того як відповідач надав позивачу кошторис, позивач здійснила відповідачу авансові виплати у розмірі: 20.07.2018р. - 500 грн. Відповідач приступив до виконання будівельних робіт та отримав у подальшому авансові виплати у розмірах: 24.07.2018р. - 10000 грн.; 09.08.2018р. - 14800 грн.; з подальшою сплатою позивачем на користь відповідача 90 805 грн.

Відповідно до Акту №1 від 17.09.2018 року виконаних робіт з будівництва 1-го поверху будинку за адресою: АДРЕСА_1 , сторони не мають претензій щодо взаємного виконання обов`язків за укладеним договором.

Надалі позивач здійснила відповідачу авансові виплати у розмірах: 24.09.2018р. - 14000 грн.; 18.10.2018р. - 16000 грн.; 09.11.2018р. - 14000 грн.; 01.12.2018р. - 500 грн.; 03.12.2018р.- 2000 грн. Відповідач продовжив виконання будівельних робіт з подальшою сплатою позивачем 09.12.2018 р. на його користь 61 104 грн.

Відповідно до Акту №2 від 09.12.2018р. виконаних робіт з будівництва 2-го поверху будинку за адресою: АДРЕСА_1 , позивач має претензії до Відповідача щодо неналежного виконання останнім будівельних робіт, використання неякісного цементного розчину для цегляної кладки, з метою крадіжки цементу, зникнення з будівельного майданчику не менше 3 (трьох) тон цементу. Було також здійснено відхилення від робочого проекту будівництва: після кладки блоків першого поверху був зроблений армований пояс і це призвело до здорожчання будівництва та створення додаткового джерела холоду; колони при вході до будинку мали бути шириною в 1,5 блоки, але їх зробили шириною в 2,5 блоки, кривими та розширеними доверху. На 1 поверх пішло 5 тон цементу М400, а на другий 7 тон, хоча він менший, ніж перший поверх, тому що є мансардовим. Позивач вважає, така різниця виникла тому, що цемент був вкрадений відповідачем при будівництві другого поверху. Також на другому поверсі не було докладено три ряди блоків по всьому периметру будинку згідно проекту. Окрім цього позивач придбала за свій рахунок бетонозмішувач, але в результаті неправильного використання робітниками відповідача, він був зламаний і його ремонт коштував 1000 грн., який позивач здійснила за свій рахунок.

Позивач вказує, що неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань спричинило їй збитки. При цьому, у відповідача не зареєстрований в установленому законом порядку вид діяльності - будівельні роботи. У той же час, для виконання будівельних робіт необхідно мати відповідну ліцензію.

17 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чубаров Денис Вікторович подав відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що дійсно відповідач здійснював будівельні роботи у будинку позивачки, однак категорично не погоджується з твердженнями щодо неякісно виконаних будівельних робіт, посилаючись на спірний Акт виконаних робіт №2, з якого вбачається, що 09 грудня 2018 року роботи, які зазначені в Акті, були виконані. 12 грудня 2018 позивач оплатила відповідачу зазначені роботи в повному обсязі. (з урахуванням виплачених авансів). Таким чином, вважає, що будівельні роботи були прийняті позивачем, адже в момент прийняття робіт не було зазначено жодних претензій щодо їх якості та такі роботи сплачені повністю. Щодо тверджень позивача про те, що відповідач вкрав 3 тони цементу, пошкодив бетонозмішувач, зазначає про те, що жодних доказів на підтвердження цього позивачем не надано. Крім того, позивач не надала суду доказів належності будівлі, яку будував відповідач до середніх чи значних класів наслідків, тому твердження про те, що для здійснення будівельних робіт, які проводилися у її будинку відповідачу потрібна будівельна ліцензія, є безпідставними.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання дійсним усного договору будівельного підряду, його розірвання, визнання недійсним акту виконаних робіт та відшкодування збитків задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитки, завдані неналежним виконанням обов`язків за договором будівельного підряду, відповідно до суми вартості улаштування нових будівельних конструкцій для приведення будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до будівельного стану на 26 лютого 2021 року, визначеного судовим експертом у розмірі 862 353,80 грн. та інфляційні збитки за період з 01 квітня 2021 року до 31 січня 2023 року у розмірі 301 215,61 грн., що дорівнює 1 163 569,41 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 16 000,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 15 693,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Сологуб Вадим Леонідович, 06 листопада 2023 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не встановив істотних умов договору підряду, а саме: предмет, ціну, строки договору, початок та закінчення робіт, а також, волевиявлення сторін на його укладення, оскільки договору підряду в письмовій формі між сторонами не укладено. Також, відсутня проектно-кошторисна документація та інші додатки до договору будівельного підряду, підписані обома сторонами, з чітким переліком видів робіт та їх орієнтовною вартістю, які мав виконати відповідач під час будівництва дачного будинку. Вказане свідчить, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов договору або наявність недоліків у виконаній роботі.

Також, судом не досліджено питання надання позивачкою будівельних матеріалів відповідачу, зокрема цементу, керамоблока, а оскільки вона як замовник не забезпечила виконавця будівельними матеріалами належної якості, несе ризик настання негативних наслідків таких дій.

Крім того, апелянт ставить під сумнів об`єктивність висновку судової експертизи, оскільки експерт наводить різноманітні причини утворення тріщин кам`яних конструкцій, при цьому відсутній аналіз параметрів виявлених тріщин. Вказане є підставою для проведення повторної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Сологубом Вадимом Леонідовичем, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним усного договору будівельного підряду, його розірвання, визнання недійсним акту виконаних робіт та відшкодування збитків, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

10 січня 2024 року представник ОСОБА_2 подав відзив, у якому заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Вказує, що судова експертиза у справі проведена 24 березня 2021 року і за цей час відповідач не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про проведення повторної та/ або додаткової експертизи.

18 січня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сологуб Вадим Леонідович подав відповідь на відзив, у якій підтримав доводи апеляційної скарги.

06 березня 2024 року ОСОБА_2 подала письмові пояснення по справі, у яких підтримала позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Сологуб Вадим Леонідович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Шкабрій Михайло Петрович, заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:039:0113 за адресою: АДРЕСА_1 .

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено усний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 повинен виконати підрядні будівельні роботи з будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до робочого проекту, а ОСОБА_2 зобов`язується здійснити оплату за виконання будівельних робіт.

Згідно Акту виконаних робіт №1 від 17 вересня 2018 року по будівництву будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 1-го поверху, вартість будівництва становить 116 105,00 грн. ОСОБА_1 отримано від ОСОБА_2 авансовими платежами суму коштів в розмірі 25 300,00 грн. До оплати підлягає сума коштів в розмірі 116 105,00 грн. - 25 300,00 грн. = 90 805,00 грн.

Згідно Акту виконаних робіт №2 від 09 грудня 2018 року по будівництву будинку за адресою: АДРЕСА_1 поверху, вартість будівництва становить 109 604,00 грн. ОСОБА_1 отримано від ОСОБА_2 авансовими платежами суму коштів в розмірі 46 500,00 грн. До оплати підлягає сума коштів в розмірі 109 604,00 грн.- 46 500,00 грн. - 2000,00 грн. (за втрачене майно) = 61 104,00 грн. 12.12.2018 року ОСОБА_3 отримано від ОСОБА_2 61 104,00 грн.

Отримання коштів за виконання будівельних робіт ОСОБА_3 не заперечується.

Висновком експерта Науково-дослідного інституту судових експертиз від 24 березня 2021 року №24229/20-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, встановлено, що виконані ОСОБА_1 будівельні роботи з будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 не відповідають наданим на дослідження розділам робочого проекту: «Двоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 ». Виконані ОСОБА_1 будівельні роботи не відповідають вимогам ДБН В.2.6-162:2010 «Конструкції будинків і споруд. Кам`яні та армокам`яні конструкції. Основні положення.», зокрема в частині пп. 9.3.1; 9.3.2; 13.1.4.1.1; 131412; 13.1413; 13.15 з причин, які зазначені у дослідницькій частині висновку.

Для усунення встановлених невідповідностей вимогам будівельних норм щодо цегляної кладки необхідно або провести капітальний ремонт цегляної кладки з врахуванням усунення невідповідностей, або провести демонтажні роботи цегляної кладки першого, другого поверхів з демонтажем супутніх будівельних конструкцій (дах, покрівля, цегляна кладка внутрішніх перегородок першого, другого поверхів, перекриття над першим поверхом, вікна першого поверху, часткове оздоблення приміщень першого поверху) з подальшим їх відновленням до стану від 26 лютого 2021 року.

Встановити вартість проведення капітального ремонту цегляної кладки не вбачається за можливе з причин, які наведені у дослідницькій частині висновку.

Загальна вартість улаштування нової цегляної кладки у відповідності з вимогами будівельних норм та відновлення супутніх будівельних конструкцій житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 станом на 26 лютого 2021 року в цінах на березень 2021 року складає 1 039 766,60 гривень з врахуванням ПДВ 20%, в т. ч.: вартість демонтажних робіт складає 177 412,80 гривень (розрахунок наведений в Додатку №2); вартість улаштування нових будівельних конструкцій для приведення житлового будинку до будівельного стану на 26 лютого 2021 року складає 862 353,80 грн. (Оцінювальний акт житлового будинку наведений у Додатку №3).

У зв`язку з відсутністю відповідної проектно-кошторисної документації за вимогами пп.8.2; 8.4 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво (із змінами) до наданих розділів Робочого проекту: «Двоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 », встановити чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних ОСОБА_1 робіт з будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 обсягам та вартості, визначеним проектно-кошторисною документацією - не вбачається можливим.

Встановити чи відповідає зазначена вартість виконаних ОСОБА_1 робіт з будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 вимогам державних будівельних норм не вбачається за можливе з причин, які зазначені у дослідницькій частині висновку.

Вартість на будівельні роботи за одиничними показниками, які виконувались ОСОБА_1 в наданій специфікації та актах виконаних робіт №1, № 2 - однакова (тотожна ).

Вартість матеріалів встановити не вбачається за можливе, у зв`язку з відсутністю в наданій специфікації кодів виробників та постачальників.

Обсяги на окремі види робіт в специфікації відрізняються від обсягів, які зазначені в актах на виконані роботи №1 та №2.

Більшість робіт, які зазначені в актах виконаних робіт №1, №2 є прихованими, та або підготовчими, отже їх можливо встановити тільки за виконавчою документацією, що відсутня.

Обсяги робіт, які не відносяться до прихованих, супутніх робіт та можливо перевірити станом на 26 лютого 2021 року, відповідають зазначеним в актах.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами укладено договір підряду в усній формі, що сторонами не заперечується. Однак, будівельні роботи велися підрядником з порушенням будівельних норм і правил, що відображено у висновку експерта, та як наслідок такий об`єкт не може бути прийнятий замовником, а отже має місце порушення зобов`язання, яке виникло між сторонами, що тягне за собою відповідні наслідки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України. При цьому, оскільки предметом позову є стягнення збитків, вимогу про стягнення яких судом задоволено, суд відмовив у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд вважав необґрунтованими і також відмовив у їх задоволенні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільний кодекс України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, уклавши договір будівельного підряду на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частини перша та друга статті 837 ЦК України).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами (частини перша та друга статті 843 ЦК України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (стаття 846 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Вирішуючи спір у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 виснувала, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Зважаючи на встановлені обставини, а саме: погодження сторонами переліку та вартості робіт, виконання узгоджених умов як з боку позивача (перерахування грошових коштів), так і з боку відповідача (здійснення будівельних робіт), колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що договір підряду сторони уклали.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Стаття 849 ЦК України визначає, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Статтею 852 ЦК України передбачено, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Згідно з частинами першою-третьою статті 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до частини третьої статті 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

З метою встановлення відповідності виконаних відповідачем робіт будівельним нормам та визначення матеріального збитку, завданого позивачці у цій справі проведено судову будівельно-технічну експертизу №24229/20-43 від 24 березня 2021 року.

Стаття 113 ЦПК України встановлює випадки проведення у справі повторної та додаткової експертиз. Так, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Поряд з цим, клопотань про проведення повторної експертизи стороною відповідача в ході розгляду справи судом першої інстанції не заявлено, альтернативного висновку експерта не надано, а тому підстав для проведення таких процесуальних дій на стадії апеляційного розгляду колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, з урахуванням висновку експерта, правомірно встановив, що будівельні роботи велися підрядником з порушенням будівельних норм і правил, та як наслідок такий об`єкт не може бути прийнятий замовником, а отже має місце порушення зобов`язання, яке виникло між сторонами, що тягне за собою наслідки, передбачені законом.

Згідно ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, наслідком такої протиправної поведінки.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина друга статті 22 ЦК України).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків за неналежне виконання зобов`язань за договором будівельного підряду для приведення житлового будинку до будівельного стану на 26 лютого 2021 року, суд першої інстанції правомірно врахувавши висновок експерта №24229/20-43 від 24 березня 2021 року, та за відсутності інших доказів які б підтвердили заподіяння збитку позивачці у меншому розмірі, або взагалі його відсутність, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з апелянта на користь позивача у відшкодування заподіяних збитків грошові кошти у розмірі 862 353,80 грн.

Відповідно до ст. ст. 612, 625 ЦК України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Отже, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), а тому на думку апеляційного суду, суд першої інстанції також правомірно стягнув з відповідача інфляційні збитки за період з 01 квітня 2021 року до 31 січня 2023 року у розмірі 301 215,61 грн.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Посилання апелянта щодо неналежної якості будівельних матеріалів колегія суддів сприймає критично, адже такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідно до ч. 3 ст. 840 ЦК України підрядник відповідає за невиконання або неналежне виконання роботи, спричинене недоліками матеріалу, наданого замовником, якщо не доведе, що ці недоліки не могли бути ним виявлені при належному прийманні матеріалу.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду.

Ухвалюючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Сологубом Вадимом Леонідовичем - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21 червня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова