печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань - Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНІЛОН», про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що він набув право вимоги за депозитним договором № SAMDN1690 (на підставі якого було відкрито рахунок № НОМЕР_1 ) та договором № SAMDNWFC3 (на підставі якого було відкрито рахунок № НОМЕР_2 ), відповідно до договору від 25 червня 2024 року відступлення права вимоги із відстроченням платежу.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні за його відсутності.

Згідно з частиною третьою ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами частини першої статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено розділом VI ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 р. у справі № 757/24277/20-ц, частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК». За рішенням суду стягненню підлягає: 6 000, 93 дол. США (вклад за договором № SAMDN1690 від 21.12.2012 р.), 124, 29 дол. США 3 % річних, 401, 8 грн. (залишок коштів на рахунку № НОМЕР_2 ) та 40, 18 грн. пені відповідно до п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

02.05.2023 р. постановою Київського апеляційного суду рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 р. у справі № 757/24277/20-ц, залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 13 березня 2024 р. рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 р. та постанова Київського апеляційного суду від 02.05.2023 р., у справі № 757/24277/20-ц, залишені без змін.

На виконання вказаного рішення суду Печерським районним судом міста Києва видано виконавчий лист, який на теперішній час перебуває на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (виконавче провадження № НОМЕР_7).

25 червня 2024 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено Договір відступлення права вимоги із відстроченням платежу.

Відповідно до п. 1.1. договору первісний кредитор ОСОБА_6 відступив новому кредиторові ОСОБА_7 свої права та обов`язки за депозитним договором № SAMDN1690 (на підставі якого було відкрито рахунок № НОМЕР_1 ) та договором № SAMDNWFC3 (на підставі якого було відкрито рахунок № НОМЕР_2 ).

Відповідно до п. 1.2. договору Новий кредитор займає місце Первісного кредитора за Основним зобов`язанням у повному обсязі відразу після підписання цього Договору.

22 липня 2024 р. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено Повідомлення про відступлення права вимоги.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Відповідно до пункту частини першої ст. 512 Цивільного кодексу України, передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 Цивільного кодексу України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до частини першої ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 Цивільного кодексу України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 Цивільного кодексу України можна зробити однозначний та цілком логічний висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Відповідно до частини першої ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що існують підстави, передбачені законом, для задоволення заяви та заміни сторони стягувача його правонаступником.

Керуючись ст.ст. 1-20, 352, 353, 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНІЛОН», про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити сторону (стягувана) у виконавчому провадженні № НОМЕР_7 з: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ), паспорт: серія НОМЕР_4 , виданий Євпаторійським МВ ГУ МВС України в Криму 23.03.2001 р., РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 , паспорт: запис 612, документ № НОМЕР_6 , дата видачи 18.05.2020 р., орган що видав: 8027, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. В. Вовк