Номер провадження 2/754/1683/24
Справа №754/116/24
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2024 року Суддя Деснянського районного суду міста Києва Буша Н.Д.., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮМ» про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення простою,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва 27.12.2023 року звернувся ОСОБА_1 з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення простою.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 09.01.2024 року справу передано для розгляду судді Буша Н.Д.

Ухвалою суду від 09.02.2024 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків.

Позивачем на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки, ухвалою суду від 05.04.2024 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з вказаним позовом, прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що з 01.01.2022 року ОСОБА_1 перебував з ТОВ «ЛЮМ» в трудових правовідносинах та працював на посаді сторожа. Заробітна плата при влаштуванні становила 6 500 грн. Починаючи з березня 2022 року ТОВ «ЛЮМ» перестало виплачувати позивачу заробітну плату. У травні 2022 року ОСОБА_1 вирішив звільнится за угодою сторін. З 31.05.2022 року згідно наказу №3 позивача було звільнено з посади сторожа. Починаючи з березня 2022 року відповідач перестав виплачувати заробітну плату, тому позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва по справі №754/7193/22 від 24.01.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково - вирішено стягнути з ТОВ «ЛЮМ» на його користь заборгованість по невиплаченій заробітній плати в розмірі 12 904,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 28 209,40 грн., а всього 41 113,60 грн. При цьому 27.11.2023 року позивач на відділенні АТ «Укрпошта» отримав копію заяви ТОВ «ЛЮМ» про перегляд заочного рішення у справі 754/7193/22, у якій в додатках містилась копія наказу ТОВ «ЛЮМ» про оголошення простою №1-П/03 від 01.03.2022 року. На даний час рішення справа №754/7193/22 перебуває на розгляді в Київському апеляційному суді. Таким чином, позивач дізнався про наказ про оголошення простою лише 27.11.2023 року. У наказі про оголошення простою вказано наступне: «У зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Украні», існуючої загрози для життя і здоров`я працівників та відсутністю організаційних та технічних умов для господарської діяльності товариства в повному обсязі, керуючись статтею 113 КЗпП України НАКАЗУЮ: 1. Оголосити простій не з вини працівників з 01.03.2022 р. тимчасово до особливого розпорядження. 2. Працівникам дозволити не перебувати на робочих місцях до закінчення простою. 3.Оплачувати простій з розрахунку у розміі 2/3 тарифної ставки (посадового окладу) встановленого працівнику. 4. Під час простою працівники звільняються від обов`язку бути присутніми на робочих місцях. 5. Наказ довести до відома працівникам». Позивач заззначає, що у наказі «про оголошення простою» відсутнє посилання на відповідні положення ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а відтак відповідачем на думку позивача не зазначено обставин, які б свідчили про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи позивачем, а також не наведено посилання на докази таких обставин, зокрема на такі, які б свідчили про об`єктивну неможливість здійснення роботи ОСОБА_1 сааме через введення воєнного стану. Відтак, на думку позивача, у відповідача були відсутні підстави для оголошення простою позивачу, передбачені ст. 34 КЗпП України, а тому наказ ТОВ «ЛЮМ» про оголошення простою №1-П/03 від 01.03.2022 року є незаконним та підлягає скасуванню. Крім того, відповідач не ознайомив позивача з вказаним наказом.

14.05.2024 року до суду надійшов відзив у якому відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЮМ» заперечує проти порушення процедури та порядку умов запровадження простою. Необхідність запровадження простою була зумовлена у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану. Працівникам ТОВ «ЛЮМ» дозволено не перебувати на робочих місцях. Наказ доведено до відома працівників в телефонному режимі. Відповідно до наказу ТОВ «ЛЮМ» №1-П/03 з 01.03.2023 року оплата простою здійснювалась у розмірі 2/3 тарифної ставки (посадового окладу), встановленого працівнику. Виплата заробітної плати здійснюється готівкою в касі підприємства. Таким чином, на підставі вказаного наказу ОСОБА_1 , починаючи з 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року була нарахована зарплата у розмірі 2/3 тарифної ставки в сумі 4 333,33 грн. в місяць, а не 6 500 грн. Додатково зазначили, що ТОВ «ЛЮМ» будь-яку господарську діяльність не здійснює, а тому будь-яких обігових коштів для виплати заробітної плати не має. Фінансування заробітної плати здійснюється за рахунок стягнутого капіталу, що формується за рахунок особистих внесків засновників. Тобто, для виплати заробітної плати засновники вносять кошти на рахунок підприємства шляхом збільшення розміру статутного фонду, після чого готівкою в касі підприємства здійснюється виплата заробітної плати. Крім тоого, сторона відповідача зазначає, що чинне законодавство України не містить вимог, щодо того, що в наказі про оголошення простою має бути зазначене посилання на ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а тому це не може бути підставою для його скасування. Всі посилання позивача є абстрактними, без належного правового обґрунтування, а тому з урахуванням вищевикладеного, відповідачем було зроблено висновок про відсутність у позивача на момент звернення до суду з позовом порушеного з боку відповідача права позивача та, як наслідок, права на звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

15.08.2024 року від сторони позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Сторона позивача заперечує з викладеними у відзиві доводами відповідача та просить суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін і дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Судом встановлено, що з 01 січня 2022 року по 31 травня 2022 року ОСОБА_1 перебував з ТОВ «ЛЮМ» в трудових правовідносинах та працював на посаді сторожа, що підтверджується довідкою, виданою директором ТОВ «ЛЮМ» від 31.05.2022 року, Вих.№3.

З 31.05.2022 року згідно наказу №3 ОСОБА_1 було звільнено з посади сторожа.

Як зазначив позивач у поданій заяві, починаючи з березня 2022 року ТОВ «ЛЮМ» перестало належним чином нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 заробітну плату. В період з березня 2022 року по травень 2022 року йому не зараховувалася заробітна плата, за березень 2022 року - 6 500 грн.; за квітень 2022 року -7 006 грн.; за травень 2022 - 5 798 грн.

ОСОБА_1 було подано зверненя Державної служби України з питань праці від 16.06.2022 року за вих. № О-2392-22а, з вимогами проведення перевірки на вжиття заходів реагування щодо порушення ТОВ «ЛЮМ» вимог законодавства про працю, а саме щодо порушення прав ОСОБА_1 в частині не виплати розрахункових коштів при звільненні у ТОВ «ЛЮМ».

З відповіді Головного управління Держпраці у Київській області від 30 червня 2022 року вказано, що протягом воєнного стану державний нагляд (контроль) та державний ринковий нагляд не здійснюється.

Разом з тим, посадовою особою Головного управління Держпраці в ТОВ «ЛЮМ» було проведено інформаційно - роз`яснювальну роботу щодо ефективних засобів дотримання законодавства та запобігання можливим його порушенням, а також було направлено лист до керівництва ТОВ «ЛЮМ» про усунення можливих порушень трудового законодавства.

Як встановлено з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 05.10.2022 року за березень 2022 заробітна плата не нараховувалася.

ОСОБА_1 звернуся до суду з позовною заявою до ТОВ «ЛЮМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24 січня 2023 року по справі №754/7193/22 позовні вимоги були задоволені частково - стягнуто з ТОВ «ЛЮМ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій заробітній плати в розмірі 12 904,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 28 209,40 грн., а всього 41 113,60 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЮМ» звернулося до суду з заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 24.01.2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Як зазначено позивачем, 27.11.2023 року він на відділенні АТ «Укрпошта» отримав копію заяви ТОВ «ЛЮМ» про перегляд заочного рішення у справі 754/7193/22, у якій в додатках містилась копія наказу ТОВ «ЛЮМ» про оголошення простою №1-П/03 від 01.03.2022 року. Таким чином, позивач дізнався про наказ про оголошення простою лише 27.11.2023 року.

Ухвалою суду від 30.11.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮМ» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. На данний час справа №754/7193/22 перебуває на розгляді в Київському апеляцйному судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, наказом ТОВ «ЛЮМ» про оголошення простою №1-П/03 від 01.03.2022 року у зв`язку з відсутністю організаційних і технічних умов для господарської діяльності ТОВ «ЛЮМ» у повному обсязі під час воєнного стану, керуючись ст. 113 КЗпП, оголошено простій не з вини працівників з 01.03.2022 року тимчасово до особливого розпорядження з оплатою простою у розмірі 2/3 посадового окладу. Під час простою працівники звільняються від обов`язку бути присутніми на робочих місцях.

Чи продовжено у подальшому вказаний наказ, суду не відомо, стороною відповідача таких відомостей, або письмових доказів не надано.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Поняття простою викладено у ст. 34 КЗпП України, де визначено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Аналіз ст. 34 КЗпП України свідчить про те, що обов`язковою підставою для введення простою на підприємстві є повна зупинка його роботи або роботи окремих підрозділів.

Наведене узгоджується із висновком, зробленим Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року у справі N 210/5853/16-ц (провадження N 61-46703св18).

Відповідно до ч. 3 ст. 84 КЗпП України у разі простою підприємства (установи, організації) з незалежних від працівників причин власник або уповноважений ним орган (роботодавець) може у визначеному колективним договором порядку надавати відпустки без збереження або з частковим збереженням заробітної плати. За цих умов надання відпустки не ставиться у залежність від подання працівником заяви і термін перебування в ній не входить до часу оплачуваного простою, якщо це передбачено колективним договором.

Простій може застосовуватись роботодавцем як до підприємства (установи, організації) в цілому так і до окремих його структурних підрозділів, або певних працівників.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 23 жовтня 2007 року N 257/06/187-07 "Щодо організації роботи під час простою на підприємстві", простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 20 жовтня 2021 року у справі № 428/11543/19 провадження № 61 -8681 св21) дійшов висновку, що виходячи з підстав, а саме: незаконності виведення в простій та відсторонення від трудового процесу, суду для правильного вирішення справи на виконання завдань цивільного судочинства потрібно встановити: чи дійсно мали місце відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи позивачем, які зумовлюють призупинення роботи, тобто простій. При виведені позивача у простій, чи була можливість у роботодавця відповідно до вимог ч. 2 ст. 34 КЗпП України перевести позивача за її згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації на весь час простою.

Отже, якщо роботодавець не має можливості забезпечити повноцінну роботу підприємства, його окремих структурних підрозділів або певних працівників, він має право оголосити простій.

Законодавством не встановлено чітких умов (підстав) оголошення простою на конкретному підприємстві. Також не встановлено і жодних обмежень, тому вирішення питання щодо оголошення простою повною мірою залежить від об`єктивних обставин, які мають бути суттєвими.

Так, обов`язкова умова - наявність обставин, які спричинили повну зупинку роботи підприємства або його структурних підрозділів.

Згідно із ч .2 ст. 7 Закону України «Про охорону праці» працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища. Факт наявності такої ситуації підтверджується спеціалістами з охорони праці підприємства з участю представника профспілки і уповноваженого трудового колективу, а в разі виникнення конфлікту - відповідним органом державного нагляду за охороною праці з участю представника профспілки. За період простою з цих причин не з вини працівника за ним зберігається середній заробіток.

В оскаржуваному наказі зазначено про те, що простій викликаний у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», існуючої загрози для життя і здоров`я працівників та відсутністю організаційних і технічних умов для господарської діяльності товариства в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 вищезазначеного Указу Президента, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На період воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Зважаючи на зазначене, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 43 Конституції України, а саме щодо права кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Права кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Як встановлено із матеріалів справи, роботодавцем не надано до суду доказів про те, що з 01 березня 2022 року ТОВ «ЛЮМ» не міг здійснювати свою діяльність, із наказу №1-П/03 від 01 березня 2022 року слідує, що простій визначався лише для всіх працівників, але додатку до наказу з прізвищами та посадами працівників, штатний розпис, суду не надано. Також суду не надано доказів, що підтверджують факт ознайомлення працівників ТОВ «ЛЮМ» з наказом №1-П/03 про оголошення простою.

Відповідно до ст. 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Отже, якщо роботодавець не має можливості забезпечити повноцінну роботу підприємства, його окремих структурних підрозділів, або певних працівників він має право оголосити простій, визначити розмір оплати за час такого простою, який не може бути нижчим від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові окладу, повідомивши про вказане рішення працівника щодо якого застосовується простій та введено обмежувальні заходи. При цьому роботодавець зобов`язаний повідомити такого працівника про зміну умов оплати праці не пізніше як до запровадження таких умов.

Звернення позивача до суду з позовними вимогами до відповідача про стягнення заробітної плати при цьому не заявляючи позовну вимогу про визнання наказу №1-п/03 від 01.03.2022 року про оголошення простою, також свідчить про те, що позивачу не було відомо про такий наказ.

Статтею 5-1 Кодексу законів про працю України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Також, суд вважає, що відповідач порушив процедуру щодо введення простою, оскільки відсутні передбачені ст. 34 КЗпП України підстави для оголошення простою, тобто зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Крім того, важливо усвідомлювати, що самої по собі дії правового режиму воєнного стану в Україні недостатньо для оголошення простою, якщо підприємство може продовжувати нормально функціонувати.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних обставин, суд встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за позовною вимогою про визнання незаконним і скасування наказу у розмірі 1 073, грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про охорону праці», Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Законом України «Про правовий режим воєнного стану», ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮМ» про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення простою -задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮМ» про оголошення простою №1-П/03 від 01.03.2022 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮМ» (01024, м. Київ, вул Круглоуніверситетська 14, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Деснянський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20.12.2024 року.

Суддя Н.Д.Буша