КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року місто Київ.

Справа № 753/16046/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9437/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Київ від 18 лютого 2024 року (у складі судді Комаревцевої Л. В., повний текст виготовлено 28.02.2024 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Кронвест», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів позики та застави в зв`язку з порушенням прав споживачів,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Кронвест», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів позики та застави в зв`язку з порушенням прав споживачів.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Київ від 18 лютого 2024 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такими судовим рішенням ОСОБА_1 12 березня 2024 року подав засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою внаслідок порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що суд першої інстанції не повинен був застосовувати п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК, оскільки 20.09.2023 року позивач звернувся до суду із заявою про зупинення провадження в зв`язку з мобілізацією та перебуванням позивача у складі ЗСУ, що унеможливлює присутність на черговому судовому засіданні.

У зв`язку з цим позивач не з`явився на судове засідання з поважних причин та зазначив про ці причини в поданому клопотанні.

Зазначає, що розгляд вказаної справи суд здійснював на стадії підготовчого провадження.

Звертає увагу, що суд першої інстанції 25 вересня 2023 року задовольнив клопотання про зупинення провадження, однак оскільки таку ухвалу було скасовано, позивач знову подав клопотання про зупинення провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги. Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що у судові засідання, призначені на 25.09.2023 о 14 год. 00 хв., 12.02.2024 о 12 год. 00 хв., 28.02.2024 о 11 год. 30 хв., позивач повторно не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомляв, із заявою про розгляд справи у відсутність не звертався. Про день, час та місце судових засідань повідомлений в установленому законом порядку. В заявах поданих до суду просив не розглядати справу без участі позивача.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина п`ята статті 223 ЦПК України, зокрема, передбачає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Так 12 лютого 2024 року судом першої інстанції було оголошено перерву у зв`язку з клопотанням ОСОБА_1 . У вказаному клопотанні позивач просив перенести судове засідання, яке призначено на 12 годину 12 лютого 2024 року. Про дату час та місце наступного судового засідання був повідомлений на електрону адресу. У клопотанні про зупинення розгляду справи позивач підтвердив свою обізнаність про призначення чергового судового засідання на 28 лютого 2024 року.

Зазначені обставини позивачем не заперечуються.

Разом з тим, позивач стверджує про відсутність підстав для залишення позову без розгляду саме з посилання на чергове клопотання про зупинення провадження, в якому наведенні обставини, які унеможливили присутність позивача в черговому судовому засіданні. Однак такі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої ст.257 ЦПК України, є саме повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Процесуальний закон не містить вимог про необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Отже, зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Тож, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати такий позов без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише факт належного повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторний характер неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Зазначений висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі №369/12104/20.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, результати системного аналізу вищевказаних п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України та положень ст.223 цього Кодексу свідчать про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне, тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано з дією принципу цивільного судочинства диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, суд може залишити позовну заяву без розгляду в разі повторної (другої підряд) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, незважаючи на причини неявки в судове засідання.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі №756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі №569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі №752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі №310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі №760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі №522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі №295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі №612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі №522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі №658/1141/18 та від 11 березня 2021 року у справі №558/9/18.

Разом з тим позивач у клопотанні про відкладення судового засідання призначеного на 12 лютого 2024 року, просив суд першої інстанції не здійснювати розгляд справи без його участі. Будучи обізнаним про дату наступного судового засідання та про повторну неможливість прибуття до суду, позивач не подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повинен був залишати позов без розгляду, оскільки позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки вони ґрунтуються на власному тлумаченні заявником норм чинного законодавства та не впливають на вирішення конкретного процесуального питання щодо наслідків неявки в судове засідання учасника справи.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про залишення позову без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення такої заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо залишення позову без розгляду, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала районного суду без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Київ від 18 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська