Справа № 206/4101/22
Провадження № 2-р/206/4/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Глущенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить роз`яснити судове рішення від 30 січня 2023 року в частині того, чи є позивач ОСОБА_1 , особою, яка самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину у віці до 18 років в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За результатами розгляду справи було ухвалено судове рішення, яким було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 42 від 16.09.2009) разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою його проживання, незалежно від реєстрації з відібранням дитини у матері ОСОБА_2 , без позбавлення її батьківських прав, та переданням на виховання батькові ОСОБА_1 . Вказаним рішенням також визнано, що ОСОБА_1 , з моменту набрання судовим рішенням в даній справі законної сили, є особою, яка самостійно виховує неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та погоджено, що батько ОСОБА_1 , самостійно приймає рішення стосовно виховання, навчання, розвитку, лікування дитини, без узгодження з ОСОБА_2 , вирішує та визначає навчальні та лікувальні заклади для дитини, спортивні та інші заклади для розвитку здібностей дитини. 11 квітня 2024 року Верховною Радою України було прийнято Закон № 10449, про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби мобілізації та військового обліку, який 18.05.2024 року набрав законної сили. Даним Законом внесено зміни до ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», яка передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину віком до 18 років, зокрема коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду.

Позивач вважає, що у зв`язку з зазначеними змінами виникла об`єктивна необхідність додаткового роз`яснення рішення суду від 30.01.2023 року в частині того, чи вважається відібрання дитини у матері з передачею на виховання батькові та визначення місця проживання дитини разом з батьком, як підтвердження факту того, що батько ОСОБА_1 , самостійно виховує та утримує дитину до 18 років, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Зваживши доводи викладені у заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Суд звертає увагу на наявність підстав для роз`яснення судового рішення, оскільки таке роз`яснення, за своєю суттю, є одним із способів усунення недоліків судового рішення, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правові норми не містять, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

За змістом зазначеної статті та п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим та ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі, й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Судом встановлено, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2023 року затверджено мирову угоду по даній цивільній справі, в якій, зокрема, встановлено, що позивач ОСОБА_1 , з моменту набрання судовим рішенням в даній справі законної сили, є особою, яка самостійно виховує малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цим же рішенням було вирішено питання відібрання дитини у матері ОСОБА_2 , без позбавлення її батьківських прав, з передачею її на виховання батькові ОСОБА_1 , а також встановлено факт того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а всі дії щодо виховання та розвитку дитини - виконує батько ОСОБА_1 , який в свою чергу відмовився від стягнення аліментів з матері дитини - відповідача по справі.

Суд вважає, що ухвала суду від 30 січня 2023 року не має ознак невизначеності судового рішення, які б викликали суперечки щодо його розуміння під час виконання, оскільки самі по собі встановлені в судовому рішенні факти, за умов відмови позивача від стягнення аліментів з матері дитини, не виключають того, що позивач і так є чоловіком, який самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину до 18 років, в тому числі і в розумінні Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку".

Вказане рішення є цілком зрозумілим, ознак його нечіткості за змістом, неясністю або незрозумілості як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання не встановлено, а твердження позивача про те, що на теперішній час виникла об`єктивна необхідність в його роз`яснені або можуть виникнути різночитання судового рішення (за умов відсутності таких доказів) є виключно його припущенням, у зв`язку з чим, заява ОСОБА_1 - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 271, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2023 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: Кушнірчук Р.О.