Справа № 344/5043/24
Провадження № 2/344/1973/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Пастернак І.А.

Секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бойчук Мирослав Йосипович до Відділу ДВС у м.Івано-Франківську Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бойчук Мирослав Йосипович звернувся з позовом до суду до Відділу ДВС у м.Івано-Франківську Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна, мотивуючи тим, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 05.10.2023 року, квартира АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , знаходиться під обтяженням (арештом). Підставою обтяження є Постанова, 3Б - 513, 25.12.2003, Державна виконавча служба (ДВС). Реєстраційний номер обтяження 6598364, зареєстровано 15.02.2008 реєстратором - Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора. На запит позивача, Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора 20.10.2023 року за № 1472/01-16 надала інформацію, що згідно Акту № 11 від 17.03.2014 року про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, наряди документів (постанови, ухвали, повідомлення) по накладенню і зняттю заборон та арештів відчуження нерухомого та рухомого майна за 2008 рік були знищені, оскільки закінчились строки їх зберігання. На запит позивача до відділу ДВС про підстави накладення арешту на його квартиру, Івано-Франківський відліл ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції надали відповідь про те, що згідно реєстру АСВП у Івано-Франківському відділі ДВС не перебували виконавчі провадження, де б боржником був ОСОБА_1 , а також відсутні дані про підстави внесення запису про арешт майна ОСОБА_1 у Єдиний реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна на підставі Постанови 3Б - 513, 25.12.2003 року. Просив зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Представник позивача подав заяву, в якій позов підтримав, просив задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 05.10.2023 року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 (а.с.5).

Також, з даної інформаційної довідки вбачається, що квартира АДРЕСА_1 перебуває під обтяженням, підстава обтяження: Постанова, 3-Б 513, 25.12.2003, Державна виконавча служба (ДВС) (а.с.5).

Відповідно до листа вих.№208572 від 24.10.2023 року, згідно реєстру АСВП у Івано-Франківському ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції на виконанні не перебували виконавчі провадження, де боржником виступав ОСОБА_1 , та відсутні дані про підстави внесення запису про арешт майна ОСОБА_1 . У Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підстав постанови 3Б-513 від 25.12.2003 року, Де (а.с.34-36).

Як вбчається з листа Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 20.10.2023 року за № 1472/01-16, згідно Акту № 11 від 17.03.2014 року про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, наряди документів (постанови, ухвали, повідомлення) по накладенню і зняттю заборон та арештів відчуження нерухомого та рухомого майна за 2008 рік були знищені, оскільки закінчились строки їх зберігання (а.с.4).

Відповідно дост. 16 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК Українивстановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідност. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до ч.5ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на вказані норми та за встановлених обставин, враховуючи, що виконавчі документи, боржником за якими є позивач ОСОБА_1 у Івано-Франківському відділі ДВС на виконанні не перебувають, та відсутні дані про підстави внесення запису про арешт майна, суд дійшов висновку про відсутність підстав для продовження обтяження майна позивача.

Жодних належних та допустимих доказів в зворотному, суду не надано.

Тому, не зняття державними виконавцями арешту з майна боржника у виконавчому провадженні, відсутністю відкритого виконавчого провадження, порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження майном.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року по справі № 817/928/17.

Суд вважає, що позивач правомірно, звернувся до суду, обравши саме такий спосіб захисту, оскільки збереження арешту майна за відсутності підстав для цього є порушенням права власності позивача.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З огляду на ту обставину, що відсутні на примусовому виконанні виконавчі провадження стороною у яких є позивач, а захист прав позивача у спосіб оскарження бездіяльності державного виконавця неможливий, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку, що права останнього підлягають захисту шляхом зняття арешту з майна, накладеного постановою ДВС.

Керуючись ст.ст.3-710,12,81,141,264,265,273, 352,354 ЦПК України, ст.ст.316-320,321,328,386-393,722 ЦК України

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бойчук Мирослав Йосипович до Відділу ДВС у м.Івано-Франківську Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна задоволити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови, 3Б-513 від 25.12.2003 року, Державна виконавча служба (ДВС).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 19.06.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.