Провадження № 2/638/6522/24
19 грудня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.,
за участю секретаря Поддубкіної А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2024 вказану справу передано в провадження суду ОСОБА_2 .
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит.
14.10.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.
Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 24.06.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №530342667.
Згідно п. 1.1 договору Товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 9510 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п. 1.4 договору.
Відповідно до п. 1.2, 1.3 договору строк дії договору починається х моменту його укладення та становить 30 днів. Кредит надається строком на 30 днів.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,88 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного у п. 1.3 цього договору (п. 1.4 договору).
Як передбачено п. 4.3 договору сторони погодили, що проценти, нараховані згідно п. 4.2 договору після закінчення строку кредиту, визначеного у п. 1.3 цього договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовоми коштами, у розумінні ст. 625 ЦК України.
Договір підписано сторонами.
28.11.2018 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписано договір факторингу №28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується прийняти та передати грошові коши у розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату та на умовах, визначених договором.
03.01.2019 між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) укладено договір факторингу №20190103, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначних договором.
З наданого позивачем витягу Реєстру прав вимог до договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 вбачається, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором №530342667, боржник ОСОБА_1 . Реєстр складено 28.05.2020.
Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих позивачем доказів, що 28.11.2018 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір про відступлення права вимоги.
У подальшому між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 03.01.2019 укладено договір факторингу.
З кредитного договору №530342667, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 вбачається, що вказаний договір укладено 24.06.2019, тобто вже після укладення договорів про відступлення прав вимоги між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»
Отже, кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений 24.06.2019, тобто через шість місяців після укладення договору факторингу між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» .
Тобто, право вимоги до ОСОБА_1 не існувало на момент укладення договору відступлення права вимоги, який укладено ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Окрім того, договором факторингу передбачено, що право вимоги набувається після підписання реєстрів прав вимог та сплати грошових коштів, тобто матеріали справи взагалі не містять доказів, що ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги саме до ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
В судовому засіданні встановлено, що як на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та і на момент укладення договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 боргові зобов`язання за кредитним договором № 530342667 від 24.06.2019 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору.
Доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 позивачем не надано.
Окрім того, з договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 вбачається, що на час укладення договору факторингу сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином.
Із вказаного слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, та сторони не могли передбачити, що 24.06.2019 цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем.
Отже, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення прав вимоги 28.11.2018 не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору.
На підставі наведеного суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 258, 553, 554, 526, 549, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,-
У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківського апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПО 35625014, місцезнаходження м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, 01032

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований Харківська область, м. Ізюм, пл. Гончарівська, 6.

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД