П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року місто Київ

Справа № 752/12437/23

Провадження№22-ц/824/6518/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 29 квітня 2024 року

Повний текст постанови складено 30 квітня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів Євграфової Є.П., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1

заінтересована особа - Голосіївський відділ державної виконавчої служби

у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Акціонерне товариство «БТА Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Капустіним Віталієм Володимировичем, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року у справі у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Капустіна В.В. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив:

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у відмові провести виконавчі дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 05.03.2012 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

- зобов?язати Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести виконавчі дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 05.03.2012 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у відмові провести виконавчі дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 05.03.2012 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2;

- зобов?язати Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести виконавчі дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 05.03.2012 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

В обґрунтування вимог скарги зазначено про те, що у лютому 2023 року ОСОБА_1 виявлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про арешт усього майна в межах суми боргу, а саме:

- 257 666,13 грн (реєстраційний номер обтяження 12244342), накладний згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 05.03.2012 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому з примусового виконання виконавчого листа № 2-1503/10 від 15.12.2010, виданого Голосіївським районним судом м. Києва;

- 1 820 грн (реєстраційний номер обтяження 12243868), накладений згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 05.03.2012 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, відкритому з примусового виконання виконавчого листа № 2-1503/10 від 15.12.2010, виданого Голосіївським районним судом м. Києва.

ОСОБА_1 зазначає, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.03.2010 задоволено позовні вимоги ВАТ «БТА Банк», стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «БТА Банк» заборгованість за кредитним договором № 27/07-С від 19.07.2007 року у розмірі 257 666,13 грн. та судові витрати у розмірі 1820 грн.

Заявник вказує, що 09.09.2021 року право вимоги з кредитним договором 27/07-С від 19.07.2007 року внаслідок неодноразової уступки перейшло до ОСОБА_2 , якому ОСОБА_1 повністю погасив борг, про що ОСОБА_2 надав відповідну заяву від 27.02.2023.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 27.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з вимогою провести виконавчі дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 .

Однак, листом начальника Відділу від 07.036.2023 ОСОБА_1 відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна, в обґрунтування відмови зазначено про відсутність правових підстав, визначених ч. 1, ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа - Акціонерне товариство «БТА Банк», на бездіяльність начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою представник ОСОБА_1 - адвокат Капустін В.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Зазначає, що підставою для скасування арешту ОСОБА_1 вказав у своїй скарзі відсутність зобов`язання перед стягувачем у зв`язку з погашенням боргу.

Відсутність доказів фактичного виконання боржником ОСОБА_1 виконавчих документів № 2-1503/10 не є тією обставиною, яка впливає на правильність вирішення даної справи з огляду на таке:

по-перше, виконавчі документи лише підтверджують наявність боргу, тобто виконавчий документ є похідним від боргу, і погашати (сплачувати) необхідно саме борг;

по-друге, виконавчих документів про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь AT «БТА БАНК» на примусовому виконанні взагалі немає;

по-третє, боргу у ОСОБА_1 перед AT «БТА БАНК» також немає, що підтверджено як самим AT «БТА БАНК» (копія листа N2 14-04/108 від 22.02.2021 року про заборгованість та відступлення права вимоги за кредитними договорами наявна в матеріалах справи), так і ОСОБА_2 , який набув право вимоги за кредитними договорами з AT «БТА БАНК» (копія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 про повне погашення заборгованості за Кредитним договором №27/07-С від 19.07.2007 року та Договором про відкриття кредитної лінії № 34/06-Ф від 17.10.2006 року наявний в матеріалах справи).

За таких умов, незрозумілою є позиція суду першої інстанції, згідно якої після погашення боргу поза межами виконавчого провадження, та ще й за відсутності відкритого виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, ОСОБА_1 має ще раз, повторно сплатити борг через виконавчу службу, щоб повністю виконати виконавчі документи.

Тож, оскільки станом на день розгляду справи у суді першої інстанції, виконавчі документи № 2-1503/10 повторно не пред`явлені до виконання, враховуючи добровільне погашення ОСОБА_1 боргу за погодженням зі Стягувачем. Відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку Стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Крім того, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Отже, постанова про стягнення виконавчого збору мала бути винесена через 7 днів з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (03.03.2012 року) та мала бути направлена на адресу Боржника, щоб він мав можливість її оскаржити, в разі незгоди.

Втім, державний виконавець Голосіївського ВДВС виніс постанови лише через рік (14.05.2013 року), в день, коли закінчував виконавче провадження в зв`язку з направленням виконавчих документів за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

При цьому, винесені постанови не направлялись ні на адресу Боржника, ні до іншого відділу державної виконавчої служби (за належністю).

Також ці постанови не виділялись в окреме виконавче провадження та жодних виконавчих дій, спрямованих на їх виконання не проводилось.

Крім цього, за своїм призначенням, виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи привели до його фактичного виконання рішення.

Тобто обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є:

фактичне виконання виконавчого документа;

вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Тому, при стягненні виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника, створюються умови для стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року по справі № 2540/3203/18.

Сторони правом подання відзиву не скористалися.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Капустін В.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яблонська Д.В. надала до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

АТ «БТА Банк» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представників Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) таАТ «БТА Банк».

Заслухавши доповідь, судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б доводили факт повного виконання боржником ОСОБА_1 виконавчих документів № 2-1503/10 та сплати витрат, пов`язаних з їх примусовим виконанням. Відтак, на думку суду, підстави для збереження чинності арешту майна боржника не відпали та продовжують існувати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції'

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією бо бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст.. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 березня 2010 року у цивільній справі №2-1503/10 задоволено позовні вимоги ВАТ «БТА Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «БТА Банк» повну суму заборгованості - 31 697,65 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 257 666,13 грн та штрафні санкції у розмірі 3 615,81 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «БТА Банк» сплачене державне мито у розмірі 1700 грн, а також 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляд справи (а.с. 6-8).

Матеріали цивільної справи № 2-1503/10 за позовом ВАТ «БТА Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вилучені для знищення за строком зберігання відповідно до акту № 4 (а.с. 1).

На підставі вказаного вище судового рішення 15 грудня 2010 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчі листи № 2-1503/10 про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «БТА Банк» боргу у розмірі 257 666,13 грн та стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «БТА Банк» судових витрат у розмірі 1820 грн.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві від 05.03.2012 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1503/10 від 15.12.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «БТА Банк» боргу у розмірі 257 666,13 грн, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та оголошено заборону відчуження майна (а.с. 19).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві від 05.03.2012 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1503/10 від 15.12.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «БТА Банк» боргу у розмірі 1820 грн, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та оголошено заборону відчуження майна (а.с. 20).

Відповідно до наданої Відділом в розпорядження суду інформації, 14 травня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону від 21.04.1999 № 606-ХІV.

Крім того, 14.05.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 315 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону від 21.04.1999 № 606-ХІV.

Також встановлено, що право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 27/07-С від 19.07.2007 року неодноразово було предметом договорів відступлення права вимоги, та у вересні 2021 року перейшло до ОСОБА_2 .

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 27.02.2023, останнім підтверджено факт повного розрахунку та отримання грошових коштів від ОСОБА_1 за кредитним договором № 27/07-С від 19.07.2007 року (а.с. 37).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Згідно положень п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 № 606-ХІV) виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

За змістом положень ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 № 606-ХІV), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Враховуючи наведене, наявність доказів про повне виконання рішення суду, та відсутність доказів сплати виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, не дає підстав вважати, що виконавче провадження завершено, виконано в повному обсязі, а отже висновки суду про відсутність підстав для задоволення скарги є вірними.

Доводи апеляційної скарги, про те, що при винесені постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем порушено норми Закону України «Про виконавче провадження» не заслуговують на увагу, оскільки у разі незгоди з винесеною постановою, особа не позбавлена можливості звернутися до суду зі скаргою за захистом своїх порушених прав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на законність постановленої ухвали не впливають.

На підставі викладеного, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки такі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою адвокатом Капустіним Віталієм Володимировичемзалишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва 11 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Є. П. Євграфова

О. І. Шкоріна