Справа № 946/6581/22
Провадження № 2/946/802/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 грудня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Богдан А.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину,-

В С Т А Н О В И В:

І. Суть позовної заяви

1.1. 29.09.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання їх малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 27 455 гривень 88 копійок.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дочка часто хворіє, у зв`язку з чим, позивачка змушена витрачати значні кошти на її обстеження та лікування. Також вона займалась в школі раннього розвитку «Росток» та наразі займається в школі «Золота рибка». Враховуючи, що нею були понесені витрати на придбання ліків та обстеження дитини у розмірі 54 911 гривень 77 копійок, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків, просила стягнути з відповідача половину фактично понесених додаткових витрат, що становить 27 455 гривень 88 копійок. Відповідач від утримання дочки у добровільному порядку ухиляється, тому вона вимушена звернутися до суду.

ІІ. Процедура

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 29.09.2022 року, справа №946/6581/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с. 60).

2.2. 03.10.2022 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с.61).

2.3. Ухвалою суду від 06.02.2023 року цивільну справу вирішено розглядати на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку) (а.с.78).

2.4. Заочним рішенням від 06.02.2023 року позов задоволено, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 27 455 гривень 88 копійок (а.с. 79-80).

2.5. Ухвалою суду від 25.05.2023 року скасовано заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2023 року (а.с.111).

2.6. Ухвалою суду від 11.09.2024 року відмовлено у зупиненні провадження у справі (а.с.158-160).

2.7. Під час розгляду справи здійснювалося повне фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

ІІІ Позиція учасників

3.1. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, направивши представників з належним чином посвідченими повноваженнями.

3.2. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Романенко О.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні на підставі викладених у позові доводів. В останнє судове засідання не з`явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи у її відсутність.

3.3. Представник відповідача Дрангой Д.О. заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що твердження позивачки про те, що відповідач нібито не надає дитині ніякої матеріальної допомоги не відповідає дійсності. 31.10.2022 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано дублікат виконавчого листа за №500/1975/19, яким встановлено стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь позивачки ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів на утримання ОСОБА_3 08.11.2022 року державною виконавицею Биркою І.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 05.05.2023 року, з часу присудження стягнення аліментів відповідачем сплачені аліменти на користь стягувана в загальному розмірі 58 477,61 грн., що безумовно є великою сумою коштів та свідчить про належне матеріальне утримання доньки. Крім того, реально сплачена сума аліментів є більшою ніж зазначено в розрахунку заборгованості на 35 263 гривень. Позивачка не узгоджувала питання щодо обрання школи для навчання, а також не доводила до нього інформацію, яка б підтверджувала необхідність навчання саме у приватній школі на платній основі та неможливості отримання аналогічного навчання з аналогічними умовами у державному навчальному закладі. Відповідно до судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Якщо розмір аліментів, які сплачує боржник, не покриває половини витрат на оплату матеріальних потреб дитини, то слід звертатися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів, а не про стягнення додаткових витрат на дитину. Для задоволення даної категорії спорів сторона повинна надати незаперечні докази на підтвердження додаткових витрат. В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо. Надання позивачкою копій документів, що підтверджують придбання ліків та проходження досліджень, ні в якому разі не свідчать про надзвичайність стану здоров`я дитини. Будь-яка дитина у віці Августи хворіє. Жодного висновку лікаря про хронічність хвороби дитини не існує. Так само не існує рекомендацій лікарів про навчання в тому чи іншому навчальному закладі. Отже, витрати на лікування дитини є стандартною життєвою ситуацію, не утворюють особливості обставин та мають покриватися звичайною сплатою аліментів. Також звернув увагу, що на підтвердження понесених витрат на лікування дитини долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів. Квитанції та фіскальні чеки про оплату медичних послуг, придбання ліків долучаються до матеріалів справи в оригіналі. Проте, вказані документи не можуть бути визнані судом належними доказами. Так, позивачка надала до суду виключно копії документів, які не завірені належним чином. Вимоги до оформлювання документів, встановлені ДСТУ 4163-2003 - Національним стандартом України - Державною уніфікованою системою документації, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55. Зокрема, відповідно до пункту 5.27 ДСТУ 4163-2003, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Вказані вимоги позивачем не дотримано, а отже надані копії не можуть бути враховані судом при винесені рішення. Також зазначив, що позивачкою не було надано до суду документів (договорів), які мали бути нею укладені із закладами «Росток» та «Золота рибка», які зумовлюють обов`язок сплати коштів за надані послуги.

В останнє судове засідання представник відповідача не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи у його відсутність.

ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження

3.1. У судовому засіданні встановлено, що 21.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб (а.с.7).

3.2. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.08.2017 ромку Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 685, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 (а.с. 8)

3.3. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.03.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.9-10).

ІV. Оцінка та висновки судді

4.1. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи.

4.2. Стаття 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, визначає, що держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

4.3. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

4.4. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

4.5. Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

4.6. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

4.7. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4.8. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

4.9. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

4.10. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц (провадження №61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20 (провадження №61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

4.11. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 половина вартості витрат на лікування, обстеження дитини та відвідування позашкільних закладів у загальному розмірі 27 455 гривень 88 копійок (а.с.5-6, 12-14, 16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, 31, 33-35, 37, 39, 41, 43-45, 48-53).

4.12. Разом з тим, витрати на лікування і відвідування позашкільних закладів не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері.

Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19.

4.13. Приймаючи таке рішення, суд також звертає увагу на те, що позивачкою до позовної заяви долучені не завірені копії квитанцій та фіскальних чеків про оплату медичних послуг, придбання ліків, а також листків поточних обстежень, зміст яких є нечитабельним та незрозумілим.

4.14.Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

4.15. Суд вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони на висновки не впливають.

4.16. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, залишити без задоволення.

Копію рішення надіслати для відома сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.І.Бальжик