Справа № 683/829/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Кутасевич О.Г.

за участі секретаря судового засідання Братенка В.В.,

представника позивача адвоката Віхерко Н.О.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

її представника адвоката Гіппіуса О.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/829/24; 2/683/550/2024 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

15 березня 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачів на підставі судових наказів від 25 квітня 2019 року та 19 лютого 2024 року на утримання відповідно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що винесенням судового наказу Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області 19 лютого 2024 року його матеріальне становище погіршилось, оскільки з нього почали стягувати аліменти на утримання дітей по 1/4 частині його доходу на кожну дитину, тоді як відповідно до ст. 161 ЦПК України на двох і більше дітей мають стягувати лише 1/3 частину доходів. Зазначав, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , вимушений знімати житло, на що витрачає значні кошти, а тому просив суд зменшити аліменти, які стягуються на користь відповідачів на утримання його дітей з 1/4 до 1/6 частини усіх його доходів.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Віхерко Н.О. підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позові, просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Гіппіус О.Б. проти позову заперечили, оскільки позивачем не доведено, що його матеріальний чи сімейний стан змінився, або є інші обставини, які можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного судом. ОСОБА_1 також зазначила, що вони з відповідачем є військовослужбовцями та проходять військову службу в одній військовій частині, їх грошове утримання є рівним, відповідач отримує компенсацію за піднайм житла. З огляду на вік їх доньки ОСОБА_4 , якій 20 березня 2024 року виповнилось три роки, яка часто хворіє, для належного виконання військового обов`язку в умовах воєнного стану, вона змушена користуватись послугами няні у позаробочий час, на що витрачає значні кошти, а також винаймає житло. Позивач будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, а тому уважає, що підстав для зменшення розміру аліментів немає.

Відповідачка ОСОБА_3 , яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, клопотань про відкладення розгляду справи не подала, а тому суд визнав за можливе розглянути справу у її відсутності.

Заслухавши представника позивача адвоката Віхерко Н.О., відповідачку ОСОБА_1 , її представника адвоката Гіппіуса О.Б., дослідивши надані докази, суд уважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (частина перша статті

141 СК України).

Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Аліменти на дітей, за своєю правовою природою, є тією матеріальною складовою у правовідносинах з утримання дітей, за рахунок якої має бути забезпечено необхідний та достатній рівень життя та розвитку дитини (її проживання, харчування, виховання, навчання, розвиток та дозвілля). При цьому, з огляду на встановлений СК України спільний обов`язок з утримання дітей обома батьками, як матір`ю так і батьком має бути забезпечено (надано) однаковий (рівний, або приблизно рівний) матеріальний ресурс для цього.

Так, відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Отже, законом передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом установлено, що судовим наказом Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 квітня 2019 року.

Відповідно до судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_1 №488 від 01 березня 2024 року, позивач займає посаду ординатора хірургічного відділення з палати гнійної хірургії військової частини, за період з серпня 2023 року по січень 2024 року отримав 190415,82 грн. грошового забезпечення, разову грошову допомогу в сумі 1000 грн. та отримує компенсацію за піднайм житла в сумі 11400 грн.

ОСОБА_1 є також військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , винаймає квартиру, за оренду якої сплачує 7000 грн. щомісячно, що підтведжується договором оренди житлового приміщення від 01 березня 2024 року.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються на кожну дитини з 1/4 частини всіх видів доходу до 1/6, ОСОБА_2 стверджував, що його матеріальний стан змінився у зв`язку з винесенням судового наказу Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області від 19 лютого 2024 року, що погіршило його матеріальний стан, оскільки він почав сплачувати аліменти на двох дітей не 1/3, а 1/2 частину свого доходу.

Разом з тим, зазначена вище довідка про доходи, подана позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, охоплює період з серпня 2023 до січня 2024 року та не містить відомостей про розмір його заробітку після винесення Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області судового наказу від 19 лютого 2024 року.

ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів про зміну його сімейного чи матеріального стану та наявності інших обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, які він сплачує на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Посилання представника позивача на вимоги ст.161 ЦПК України на увагу не заслуговують, оскільки такі є нормами процесуального, а не матеріального права та визначають мінімальний розмір аліментів, на які має право заявник у разі звернення з вимогою про стягнення аліментів в наказному провадженні та є мінімально гарантованим державою розміром аліментів.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 зазначила, що отримує аліменти в розмірі близько 6000 грн. щомісячно.

Указана сума, на переконання суду, з урахуванням обов`язку матері по утриманню дитини, забезпечує усі потреби дитини на рівні, не нижче прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не є надмірним тягарем для позивача, який є працездатним, здоровим, проживає сам та будь-якої допомоги, окрім матеріальної, по вихованню своїх дітей відповідачам не надає.

Оскільки позивач не довів наявність обставин, передбачених ч.1 ст.192 СК України, тому підстави для зміни розміру аліментів відсутні.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 21 червня 2024 року.

Суддя