Номер провадження: 22-ц/813/1470/24
Справа № 494/1480/21
Головуючий у першій інстанції Лебединський С.Й.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 06 березня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив усунути йому перешкоди в користуванні будинком, який розташований по АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на даний будинок.

На обґрунтування поданого позову позивач вказував, що мав на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 . 10 листопада 2015 року він в нотаріальній конторі оформив договір дарування на вказаний житловий будинок на ім`я свого молодшого сина ОСОБА_4 , 1977 р.н., з правом довічного проживання старшого сина ОСОБА_5 , 1974 р.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_4 помер, так як хворів та був інвалідом 1-ї групи. Після його смерті право на частину спадщини заявила відповідач ОСОБА_3 , яка перебувала із ОСОБА_4 у шлюбі і мала від нього доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку зі смертю сина ОСОБА_4 він оформив свою частину вказаного будинку 17 червня 2016 р. на старшого сина ОСОБА_5 . Проте, ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_5 також помер. Після смерті синів він домовився з дружиною сина ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про те, що вона з дозволу органу опіки та піклування продасть йому належну їй частину вказаного житлового будинку за 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень. На підтвердження домовленості він передав їй вказані гроші у сумі 30 000 (тридцять тисяч), а потім ще перевів 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Гроші відповідач отримала, а від продажу частини будинку відмовляється та чинить йому перешкоди у користуванні ним. У зв`язку з викладеним він був вимушений звернутися із даним позовом до суду.

Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 06 березня 2023 року позов задоволено. Усунено ОСОБА_2 перешкоди в користуванні житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 06 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 12.03.2024 року на 14-00 годину відповідач ОСОБА_3 не з`явилась, про причини не явки не повідомила, заяви про розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку та про відкладення розгляду справи з викладенням відповідних обґрунтувань не подавала.

Присутні в судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2 не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без фактичної присутності ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки поважність причин не явки в судове засідання 12.03.2024 року о 14-00 годині відповідача ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції документально не встановлено, та наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, усуваючи ОСОБА_2 перешкоди в користуванні житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 , визнаючи за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позову.

Колегія суддів погодитися з такими висновками районного суду не може.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- 10 листопада 2015 року позивач за нотаріально посвідченим договором дарування подарував сину ОСОБА_7 1977 року народження житловий будинок АДРЕСА_1 з правом довічного проживання старшого сина ОСОБА_5 , 1974 року народження;

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер;

- 19.10.2019 року державним нотаріусом Березівської державної нотаріальної контори Поляковою Г.В. після смерті ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 (дочка) на частину жилого будинку АДРЕСА_1 .

В цьому ж свідоцтві нотаріусом зазначено, що спадкоємцем іншої частини жилого будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_8 (брат) у зв`язку з відмовою на його користь від частки у спадщині батька померлого спадкодавця ОСОБА_7 - ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину на дану частину вказаного майна не видавалось;

- ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер;

- 19.10.2019 року державним нотаріусом Березівської державної нотаріальної контори Поляковою Г.В. після смерті ОСОБА_8 видано свідоцтво про право на спадщину на частину жилого будинку АДРЕСА_1 батькові спадкодавця - ОСОБА_2 .

Колегія суддів виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Предметом заявлених ОСОБА_2 вимог є усунення перешкод у користуванні будинком та визнання права власності на будинок.

В якості відповідача ОСОБА_2 залучено ОСОБА_3 , якій, як стверджує позивач він сплатив за її частину будинку за усною домовленістю грошові кошти в загальній сумі 35 000 грн., після чого ОСОБА_3 стала ухилятися від переоформлення будинку на його ім`я.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Оскільки позивачем заявлені вимоги щодо усунення права користування будинком і про визнання права власності на будинок, в якості належного відповідача має бути залучений власник (співвласник) будинку.

Оскільки позов поданий у листопаді 2021 року, а право власності на частину спірного будинку зареєстровано за ОСОБА_1 з жовтня 2019 року, то належним відповідачем за заявленими позивачем вимогами мала бути залученою саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на час звернення позивача до суду з позовом вже досягла повноліття і набула цивільної дієздатності.

Між тим позивачем в якості належного відповідача або співвідповідача ОСОБА_1 не залучена.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20).

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанції обставини справи, підтверджують, що цей спір виник зокрема між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є співвласниками спірного жилого будинку у рівних частках.

На стадії апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень залучати особу, яка не була залучена судом першої інстанції до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 , як співвласник жилого будинку і земельної ділянки по АДРЕСА_1 мала бути залученою до участі у справу в якості відповідача.

Тому рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок.

Одночасно колегія суддів роз`яснює, що ОСОБА_2 не позбавлений права повторно звернутися до суду з аналогічними вимогами за умови залучення належного відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 06 березня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 03.04.2024 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова