Справа № 203/2404/24
Провадження № 2/0203/1175/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . За вказаної адресою з 11.03.2004 року зареєстрований її син відповідач ОСОБА_2 . З початку 2020 року останній в квартирі фактично не проживає, його особисті речі відсутні, участі в утриманні квартири він не приймає, комунальні послуги та інші необхідні платежі не сплачує. В зв`язку із реєстрацією відповідача в квартирі на неї покладається обов`язок по утриманню квартири, сплати комунальних платежів виходячи із двох зареєстрованих осіб, що зобов`язує її нести додаткові витрати. Вона обмежена у можливості реалізації прав по розпорядженню майном. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою.

Ухвалою від 20.05.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

В наданій заяві представник позивачки просила розглянути справу за відсутності позивачки та її представника, зазначивши про підтримання заявлених позовних вимог.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. В наданому відзиві зазначив про визнання позовних вимог і не заперечував проти їх задоволення. Також подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням поданих представником позивачки та відповідач заяв про розгляд справи за їх відсутності, визнання позову відповідачем, суд з урахуванням положень ч.3 ст.200, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними матеріалами, з ухваленням рішення у підготовчому судовому засіданні та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 22.11.2001 року державним нотаріусом П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-5494, позивачка ОСОБА_1 є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно паспорту громадянина України на ім`я відповідача ОСОБА_2 останній з 11.03.2004 року також значиться зареєстрованим за вказаною вище адресою.

У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначила позивачка та згідно відзиву відповідача визнано останнім, з лютого 2020 року відповідач в належній позивачці квартирі не проживає, забрав свої речі, комунальні платежі не сплачує, так як цими послугами не користується. З реєстрації в квартирі не знімався.

заяви відповідачка про визнання позовних вимог не заперечувала остання, після припинення фактичних шлюбних відносин в 2019 році відповідачка добровільно виселилась з квартири, в останній з цього часу не мешкає, участі в утриманні квартири не приймає, комунальні послуги не оплачує, з реєстрації не знялась.

Будь-яким обставин, які б свідчили про чинення відповідачу перешкод в користуванні квартирою з боку позивачки або інших осіб під час розгляду справи не встановлено та відповідач про це не зазначав.

З огляду на це, а також враховуючи, що реєстрація відповідача в квартирі створює позивачці, як одноособовому власнику квартири, перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належним їй майном, змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів, що розраховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб в квартирі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та усунення позивачці перешкод в користуванні власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та знявши відповідача з реєстрації за вказаною адресою.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи подачу відповідачем до початку розгляду справи по суті відзиву про визнання позову та положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., що становить 50% від сплаченого судового збору, а також повернення позивачці з державного бюджету решти сплаченого судового збору в розмірі 50%, тобто в сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.150 ЖК України, ст.ст.16,319,321,383,391 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,200,211,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету 50% судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., перерахованого згідно квитанції ID: 2285-3193-3565-5383 від 10 травня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 червня 2024 року.

Суддя С.Ю.Казак