Справа № 296/2/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участі секретаря Алексеєнко В.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 36080,00 грн.

В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 08.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №2339508, відповідно до умов якого ТОВ Лінеура Україна надано відповідачу позику у розмірі 11000,00 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку. Даний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернетhttps://credit7.ua/та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, якій було введено відповідачем, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

15.07.2022 року між ТОВ Лінеура Україна та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору своє право вимоги за кредитними договорами та сплатив клієнту за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

Позивач посилаючись на те, що оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, у зв`язку із чим станом на дату звернення до суду з позовом заборгованість становить 36080,00 грн., яка у добровільному порядку відповідачем не погашена, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 19.01.2024 відкрито провадження у справі.

14.02.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач заперечує проти позовних вимог, оскільки позивачем не підтверджено право вимоги до відповідача, не доведено факт наявності у відповідача заборгованості перед ТОВ «Лінеура Україна» у заявленому розмірі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 08.09.2021 року між ТОВ «ЛінеураУкраїна» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений електронний договір №2339508 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ « Лінеура Україна» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 11 000 грн, строком на 30 днів.

15.07.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору своє право вимоги за кредитними договорами та сплатив клієнту за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

На обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по кредитному договору №2339508 позивач надав наступні докази: втяг з реєстру боржників №1 до договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022 року; розрахунок заборгованості станом на 15.07.2022; копію електронного договору №2339508:копію договору факторингу: лист ТОВ «Лінеура Україна», який адресовано позивачу, про детальний опис дій, вчинення сторонами для укладання договору №2339508; паспорт споживчого кредиту (а.с. 5-11, 13-14, 15, 16-18).

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р.№75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30.01.2018р. в справі №161/16891/15-ц.

Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018р. в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Згідно з пунктом 1.2 умов договору, товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 11 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору.

Процентна ставка за користування кредитом - 1,90% в та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п.4.1. Договору (п.1.4.1. Договору).

Строк надання кредиту становить 30 днів (п.1.3 Договору)

Відповідно пункту 2.1. Договору надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої карти Клієнта, реквізити якої надані Товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п.2.4. кредит вважається наданий в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1. Договору.

Як вбачається зі змісту п.5.4. Договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022 року, протягом 365 календарних днів з дати укладання договору новий кредитор має право запитувати у первісного кредитора додаткову інформацію та/або документи, що стосуються прав вимоги , а у разі наявності такої інформації або документів у первісного кредитора, первісний кредитор протягом 10 днів з моменту отримання відповідного запиту має надати таку інформацію.

Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від ТОВ «Лінеура Україна» первинні документи, які підтверджують перерахування суми кредиту на вказані в кредитному договорі реквізити.

Суд не бере до уваги лист ТОВ «Лінеура Україна» про детальний опис дій, вчинення сторонами для укладання кредитного договору, якій було надано на запит позивача, оскільки наявна в ньому інформація не підтверджена первинними документами.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту в ТОВ «Лінеура Україна», в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо виникнення договірних відносин між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем не підтверджені належними доказами, в зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову за необґрунтованістю.

Керуючись ч. 6 ст.259,265,268,273 ЦПК України, суд, -

У ХВ АЛ ИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду.

Головуючий суддя Ю. І. Драч