Справа № 342/220/24
Провадження № 2/342/235/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Атаманюк Володимир Михайлович, до Товариства з обмеженою відповідальністю « Інстафінанс», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Атаманюк В.М. звернувся до суду із вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивована тим, що приватним нотаріусом Київського МНО Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис № 50886 виданий 29.12.2021 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс», який в подальшому було передано до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л.М. Приватним виконавцем на підставі цього виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 68761108, відповідно до якого ОСОБА_1 являється боржником перед ТОВ «Інстафінанс». Загальна сума заборгованості становить 16 483,00 грн. Приватним виконавцем було надіслано ФОП ОСОБА_2 постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.06.2023. Вважає, що дії приватного нотаріуса по винесенню виконавчого напису були вчинені без належних правових підстав, з огляду на те, що останнім не було перевірено факту безспірності заборгованості, не з`ясовано інших обставин справи. Близько декілька років тому, ОСОБА_1 дійсно було укладено кредитний договір по якому уже позивачем сплачено набагато більше коштів ніж ним було взято позики. Позивачу про наявність будь-якої заборгованості за невиконання чи неналежне виконання будь-яких зобов`язань не повідомлялось. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України.

Із поданням даного позову позивачем, в інтересах якого діє представник адвокат Атаманюк В.М. було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. В порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 50886 здійсненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. від 29.12.2021, про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості, загальна сума яка підлягає стягненню становить 16 483,00 грн., до вирішення справи по суті та набрання відповідним судовим рішенням законної сили. В іншій частині відмовлено. Ухвала набрала законної сили 28.02.2024.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справ за правилами загального позовного провадження. Також, даною ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О надати суду до 12.03.2024 належним чином завірені копії документів на підставі яких нотаріусом 29.12.2021 було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 50886 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості за кредитним договором № ID7722266 від 26.02.2021.

Представником відповідача ОСОБА_3 подано до суду 20.02.2024 клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, а саме просить суд: прийняти та долучити клопотання про зменшення суми витрат на оплату правничої допомоги до матеріалів справи; відмовити позивачу у задоволенні судових витрат на правову допомогу; проводити розгляд справи №342/220/24 за відсутності відповідача.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Також, в даній ухвалі зазначено, що на виконання ухвали суду від 13.02.2024, приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. необхідно надати суду до 11.04.2024 належним чином завірені копії документів на підставі яких нотаріусом 29.12.2021 було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 50886.

У строк встановлений судом представник відповідача відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Пояснень третіх осіб щодо позову відповідно до ст. 181 ЦПК України суду не надано.

Позивач та представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не прибули, в позовній заяві представник позивача просить вирішувати справу без його присутності та без присутності позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства. В поданому до суду 20.02.2024 клопотанні представник позивача Н.Шушані просила розгляд справи проводити за відсутності відповідача.

Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Любомир Михайлович у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем був вчинений виконавчий напис зареєстрвоаний в реєстрі за № 50886, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 16 483,00 грн.

Згідно вказаного виконавчого напису боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі кредитного договору № ID7722266 від 26.02.2021, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю « Інстафінанс». Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.03.2021 по 22.11.2021. Сума заборгованості становить 15 833,00 грн., з яких:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту 13 000,00 грн.;

- прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 2 833,00 грн.;

- плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом - 650,00 грн.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 16 483,00 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Любомиром Михайловичем у виконавчому провадженні № 68761108 на підставі виконавчого напису № 50886 виданого 29.12.2021 приватного нотаріуса КМНО Бригіда В.О. прийнято 16 червня 2023 року Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що отримує дохід у ФОП ОСОБА_2 . Здійснено відрахування із суми доходів боржника у відповідності до чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів щомісячно до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 18 431,3 грн., в тому числі виконавчий збір/ основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

22.12.2023 приватним виконавцем Ткачук Л.М. було повторно направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника для виконання ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п. п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.76,77,78,79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Як вбачається із матеріалів справи Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року було зобов`язано приватного нотаріуса Київського МНО Бригіда В.О. надати суду належним чином завірені копії документів на підставі яких нотаріусом 29.12.2023 було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 50886 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості за кредитним договором № ID7722266 від 26.02.2021.

Проте, під час розгляду справи від приватного нотаріуса Київського МНО Бригіда В.О. на виконання ухвали суду від 13.02.2024 до суду не надходили належним чином завірені копії документів на підставі яких нотаріусом 29.12.2021 було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 50886.

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги те, що ні відповідачем, ні приватним нотаріусом під час розгляду справи не надано суду доказів того, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем та саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд з урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Що стосується витрат на правову допомогу суд зазначає слідуюче.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 ст.133 даного Кодексу передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Представник позивача адвокат Атаманюк В.М. у позовній заяві повідомив, що витрати на правову допомогу складають 8000 грн. До позовної зави надано договір доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах, який укладений 16.01.2024 між адвокатом Атаманюк В.М. та ОСОБА_1 . Предметом даного договору є - консультація та юридичні послуги з приводу складання процесуальних документів, представлення інтересів по справі про скасування виконавчого напису, надання інших супутних послуг. Відповідно до п.4.1 Договору вартість послуг визначається 2000 грн. за одну робочу годину.

Відповідно до Акту виконаних робіт за договором від 16.01.2024, який складний 06.02.2024 між адвокатом Атаманюк В.М. та ОСОБА_1 за договором доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування від 16.01.2024 послуги адвоката надані в повному обсязі, витрачено 4 години, а отже загальна вартість послуг становить 8000 грн. Надано наступні види робіт: консультація 1 год, складання позовної заяви і заяви про забезпечення позову 2 год.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на правничу допомогу суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат та думку представника відповідача, яка просила в поданому клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги просила відмовити позивачу у задоволенні судових витрат на правову допомогу.

Суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.

Тому, враховуючи незначну складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії необхідності вчинення певних процесуальних дій у справі, суд вважає, що обґрунтованими і пропорційними до предмета спору є витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 4000,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 29 грудня 2021 року зареєстрований за № 50886 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 16 483,00 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Місцезнаходження відповідача ТОВ «Інстафінанс» - вул.Сурикова,3 м. Київ, .

Місцезнаходження третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача:

- приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича проспект Григоренка,15 прим.3 м. Київ;

- приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича вул. Старозамкова,2 м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.