Дата документу 05.04.2024 Справа № 333/8347/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/735/24 Головуючий у 1-й інстанції: Варнавська Л.О.
Є.У.№ 333/8347/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал банк» на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року АТ «Універсал банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за договором Monobank від 23.07.2020 у розмірі 45 808,72 грн. та судові витрати у розмірі 2684 грн., посилаючись на те, що відповідачка не виконувала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у з`язку з чим утворилась заборгованість за кредитом у сумі 44270,30 грн., та заборгованості за порушення грошового зобов`язання в сумі 1538,42 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2024 року позовні вимоги Банку залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ «Універсал банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

ОСОБА_1 , зареєстрованим місце6м проживання якої є м.Мелітополь, повідомлена про розгляд апеляційної скарги АТ «Універсал Банк» шляхом публікації оголошення на офіційному сайті «Судова влада».

Відзивів на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» від ОСОБА_1 не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи повністю у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що АТ «Універсал Банк» не надало належних та допустимих доказів на підтвердження видачі ОСОБА_1 банківської картки, відкриття їй рахунку, а також виписки з такого рахунку, з якої можна було б встановити факт користування позичальницею банківською карткою, рух коштів по рахунку, наявність у неї заборгованості за кредитом та її розміру.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок суду першої інстанції є помилкових з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Судом встановлено, що 23.07.2020 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до якої виявила бажання на відкриття поточного рахунку в АТ «Універсал Банк» в гривні на її ім`я (а.с. 8).

У п. 1 вказаної Анкети-заяви зазначено, що відповідач погодилася з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписанням цього договору відповідач підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

На підставі укладеного Договору відповідачка 23.07.2020 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Відповідачка користувалася кредитними коштами, про що свідчить розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , з якої видно, що остання вперше скористувалась кредитними коштами 07.11.2020, періодично погашала заборгованість (а.с.6,7)

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 23.07.2020 розмір заборгованості відповідачки перед АТ «Універсал Банк» станом на 01.08.2023 становить 45808,72 грн., яка складається із: 44 270,30 грн. заборгованість за тілом кредиту та 1538,42 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання, нарахована станом на 01.02.2022 (а.с. 6,7).

До позовної заяви окрім Анкети-заяви позивач додав Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) з паспортом споживчого кредиту, тарифи картки «Чорна картка» (а.с.9- 26).

В оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції вказав, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог та матеріали справи не містять доказів ознайомлення відповідачки з умовами кредитування.

Втім, такі твердження не відповідають дійсності та спростовуються матеріалми справи.

Як вже було зазначено раніше, ОСОБА_1 , підписавши заяву анкету, підтвердила, що виявила бажання на відкриття поточного рахунку в АТ «Універсал Банк» в гривні на її ім`я (а.с. 8).

У п. 1 вказаної Анкети-заяви зазначено, що відповідач погодилася з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписанням цього договору відповідач підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Окрім того, вказана Анкета заява містить пункт 6 , за змістом якого, ОСОБА_1 просила вважати її власноручний підпис або його аналоги (у т.ч. удосконалений електронний підпис) обов`язковим для здійснення операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті на її ім`я. Також засвідчила згенерований для неї відповідний електронний ключ та вказала, що він буде використовуватись нею для підписання. (а.с.8)

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором, це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ОСОБА_1 з метою отримання кредитних послуг 23.07.2020 підписала Анкету-заяву до Договору надання банківських послуг в системі «Monobank», погодилась з Умовами кредитування, Тарифами обчислення вартості кредиту, тому колегія суддів вважає що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків.

Також необхідно зазначити, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

З огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 23.07.2020 року дійсно не зазначена процентна ставка.

Крім того, у цій анкеті, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Анкетою-заявою від 23.07.2020 , посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському сайті: https://www.Monobank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank».

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.Monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

Окрім Витягу, Банк надав паспорт споживчого кредиту Чорна картка monobank (а.с.24-26). Вказаний паспорт вже містить електронний підпис ОСОБА_1 , що свідчить про її згоду з умовами кредитування та спростовує помилкові висновки суду першої інстанції про недоведеність позову.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитом від 23.07.2020, яка утворилась станом на 01.08.2023 року, колегія суддів звертає увагу на те, що Умови кредитування, з якими погодилась ОСОБА_1 були чинні до 01.01.2023 (а.с.25 зворот). Тому заборгованість за кредитом, яка утворилась станом до 01.01.2023 і має бути стягнута з відповідачки, оскільки матеріали справи не містять інших доказів, які свідчать про обізнаність ОСОБА_1 з іншими Умовами кредитування, які діяли вже після 01.01.2023.

Як видно з розрахунку заборгованості, станом на 01.01.2023 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 44 270,30 грн. та заборгованість за порушення грошового зобов`язання в сумі 1538,42 грн., а всього 45808,72 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у відповідності до норм статті 376 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову АТ «Універсал Банк» .

Окрім того, відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, скасовуючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задовольняються в повному обсязі, то і судові витрати, які були понесені Банком в суді першої та апеляційної інстанції мають бути компенсовані за рахунок відповідача в повному обсязі.

Відтак, судовий збір, який понесений в суді першої та апеляційної інстанції та підлягає компенсації АТ «Універсал Банк» за рахунок відповідача, становить 6710,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» задовольнити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2024 по цій справі скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором № б/н від 23 липня 2020 року станом на 01.01.2023 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом у сумі 45808,72 гривень (сорок п`ять тисяч вісімсот вісім гривень 72 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» судові витрати в сумі 6710,00 гривень (шість тисяч сімсот десять гривень 00 копійок)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

Г.С.Подліянова