РІШЕННЯ

Іменем України

17.06.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Козьмук Д.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права спільної сумісної власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права спільної сумісної власності на майно, в якому просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу в період з січня 2006 року по 03.07.2010 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки, а відповідачки батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На день його смерті на його ім`я на праві власності була зареєстрована квартира АДРЕСА_1 , яка є об`єктом спадкування.

В грудні місяці 2021 року позивачем подана заява до Приватного нотаріуса Тимків І.М. про прийняття спадку і відповідно відповідачкою також подана аналогічна заява як спадкоємців за законом першої черги.

Із спадкодавцем з січня місяця 2006 року позивач та ОСОБА_4 стали жити однією сім`єю без шлюбу. У них був спільний бюджет, вони піклувалися один про одного. Неодноразово виїжджали разом за кордон на відпочинок.

З листопада 2007 року по стану здоров`я спадкодавець був вимушений звільнитися з місця праці і в подальшому мав нерегулярні заробітки. Фактично сім`я утримувалася з доходів позивачки.

В 2008 році позивач та ОСОБА_4 вирішили покращити їх житлові умови, а саме: житло - квартиру АДРЕСА_2 змінити на квартиру більшої площі.

В березні місяці 2008 року спадкодавець продав вказану квартиру за 10000,00 грн., яка належала йому на праві особистої власності . В той же день позивачем та ОСОБА_4 була куплена квартира АДРЕСА_1 , яка є на 10 кв.м. більша, ніж попередня. ЇЇ вартість становила 20 000,00 грн.

Різницю між вартістю проданої квартири і купленої було додано зі спільного бюджету позивача та ОСОБА_4 , а саме : 10000 грн.

Крім того позивачкою та ОСОБА_4 було придбано в нову квартиру необхідні меблі, предмети домашнього вжитку.

В даній квартирі позивач та ОСОБА_4 прожили по день його смерті.

За час проживання зі спадкодавцем в фактичних шлюбних відносинах ні позивачка, ні він не перебували в іншому зареєстрованому шлюбі.

Між позивачкою та ОСОБА_4 склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, наслідком чого було узаконення їхніх відносин, 03 липня 2010 року зареєстровано шлюб.

З наведених позивачкою доводів стверджується факт набуття ними кв. АДРЕСА_1 , перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах і відповідно вказане майно належить позивачці та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності і відповідно до ч.2 ст.74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу « Право спільної сумісної власності подружжя».

У зв`язку з вище викладеним позивачка і була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06.02.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 06.09.2023 року витребувано у Приватного нотаріуса Тиків Інеси Миколаївни (адреса: 79035, М. Львів, вул. Липова алея, 1) належно завірену копію спадкової справи №46/2021 (номер у спадковому реєстрі 68936758), яка відкрита після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

29.11.2023 року на адресу суду від Приватного нотаріуса Тиків І.М. надійшла копія спадкової справи.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надили пояснення, які фактично викладені у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає, що батьком була куплена спірна квартира особисто за власні кошти, які він отримував не офіційно. З померлим батьком відповідач зустрічалась 2-3 рази на рік. Один раз бачилися у квартирі по АДРЕСА_3 .

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності та кожен доказ окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 03.07.2010 року у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.07.2010 року. (а.с.4)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10.11.2021 року. (а.с.5)

Позивач зазначає, що вони зі спадкоємцем почали проживати однією сім`єю без шлюбу з січня 2006 року.

21.03.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким продавець продав, а покупці купили в рівних частках кожен квартиру АДРЕСА_2 . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом ЛМНО Тишківською Р.І., зареєстровано в реєстрі за №1051. (а.с.6)

Того ж дня, 21.03.2008 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким продавець продав, а покупець купив квартиру АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом ЛМНО Тишківською Р.І., зареєстровано в реєстрі за №1056. (а.с.7)

Також, це вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.08.2008 року. (а.с.8)

Позивач та померлий ОСОБА_4 спільно подорожували закордон, що вбачається наявних в їх закордонних паспортах візами. (а.с. 11-13)

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом ЛМНО Тимків І.М. була заведена спадкова справа №46/2021. (а.с.14)

В матеріалах справи міститься копія спадкової справи №46/2021, з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 до приватного нотаріуса звернулась ОСОБА_1 із заявою при прийняття спадщини за законом та ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за законом. (а.с. 95, 103)

Позивач зазначила, що під час спільного проживання нею з ОСОБА_4 без шлюбу, а саме з січня 2006 року, вони не перебували у інших шлюбних відносинах.

Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 27), та який був попереднім чоловіком ОСОБА_1 (а.с.30)

Також, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про розірвання шлюбу між громадянином ОСОБА_4 та ОСОБА_10 від 12.12.2003 року, серія НОМЕР_3 . (а.с.28)

Позивач посилалась на те, що спірна квартира придбана нею та померлим ОСОБА_4 за спільні кошти, та під час спільного проживання без реєстрації шлюбу.

З трудової книжки ОСОБА_4 вбачається, що останнє місце роботи з 27.01.1998 року було ПМП «Леся» прийнятий на роботу експедитором менеджером з випробувальним терміном 1 міс., та14.11.2007 року його було звільнено з роботи згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с.9-10)

Також, в матеріалах справи міститься копія довідки Пенсійного фонду України на ім`я ОСОБА_4 про відсутність індивідуальних відомостей про особу. (а.с.31)

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що вона постійно працювала, зокрема 01.02.2002 року переведена на посаду спеціаліста відділення громадянства (з міграційно-паспортної та імміграційного контролю) імміграційної служби Залізничного РВ ЛМУ УМВСУ у Л/о.; 10.06.2007 року переведена на посаду спеціаліста 1-ої категорії сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ОСОБА_11 (а.с.37-39)

Також, з довідки Пенсійного фонду України ОСОБА_1 вбачається, що, зокрема, в період 2006 року, 2007 року та 2008 року вона офіційно працювала та отримувала заробітну плату. За 2006 рік вона отримала у загальному розмірі 9639,26 грн.; за 2007 рік отримала у загальному розмірі 17123,97 грн.; За 2008 рік отримала у загальному розмірі 18087,81 грн. (а.с.42-45)

Згідно акту від 11.05.2022 року затвердженого директором ЛКП «Львівський ліхтар» ОСОБА_12 вбачається, що комісія в складі головного інженера ЛКП «Львівський ліхтар» ОСОБА_13 , майстрів дільниць ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , провели обстеження кв. АДРЕСА_1 , згідно звернення ОСОБА_1 , зі слів свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 склади акт про те, що зі слів сусідів, в квартирі АДРЕСА_1 з квітня 2008 проживала та проживає без реєстрації, по даний час, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32)

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила що, її брат ОСОБА_4 жив з ОСОБА_19 , вони були в добрих стосунках, приїжджали в гості. Перший раз у 2007 році на весіллі доньки ОСОБА_4 прийшов з ОСОБА_1 та представив її як дружину. У ОСОБА_20 була квартира, але вона була маленька, та він хотів зробити в ній ремонт і її продати та купити більшу. Зі слів ОСОБА_20 , йому було замало коштів бо на вул. Боберського квартира більша та дорожча. ОСОБА_20 та ОСОБА_19 жили добре, разом купляли речі. ОСОБА_20 звав доньку до нього, а вона не приїжджала.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що він вчився з ОСОБА_20 в одному училищі. Через деякій час зустрілися у Львові. Також він був знайомий з ОСОБА_19 . В гостях познайомив ОСОБА_20 з ОСОБА_19 , остання сподобалась йому. Жили на АДРЕСА_4 , після на вул. ОСОБА_22 у ОСОБА_19 . Часто приходив в гості до ОСОБА_20 з ОСОБА_19 . Добре спілкувалися. На АДРЕСА_4 була мала квартира, ОСОБА_20 робив там ремонт, а жив у ОСОБА_19 . Після купили квартиру на АДРЕСА_5 . Десь з 2005 вже жили як чоловік та жінка. У відпустку їздили разом, проводили також разом вихідні та свята. Припускає, що квартиру купляли за спільні кошти, бо ОСОБА_20 трошки не працював, а ОСОБА_19 працювала завжди. Бачив їх разом у квартирі на АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що знає лише позивача ОСОБА_19 добре, відповідачку ніколи не бачила. Десь в 2006 році ОСОБА_19 прийшла до неї в гості з ОСОБА_20 , з того часу почали дружити, а потім почали жити. На АДРЕСА_4 було жити не можливо, оскільки квартира мала та потребувала ремонту. На нову квартиру не вистачало грошей, нова була дорожча у 2 рази. ОСОБА_19 свої віддала майже половину. ОСОБА_20 хворів, доглядала його ОСОБА_19 . Спілкувались часто, в гостях були 1 раз на тиждень . Відпустки проводили всі разом.

Також судом були оглянуті в судовому засіданні фотосвітлини, які надані свідком ОСОБА_23 на яких зображені позивачка, померлий чоловік ОСОБА_20 у м. Познань, 2006 рік. Відповідач впізнала свого батька на фотосвітлинах.

Відповідно до частини 2 статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За правилами частини 1 статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №695/1732/16-ц (провадження №61-38901св18) вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо встановлення факту її проживання з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з січня 2006 р. по 03 липня 2010 р., є доведеними та підлягають до задоволення, оскільки підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а також аналізуючи показання свідків, допитаних у судовому засіданні, встановлено, що з 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом та між ними склались відносини, притаманні подружжю, оскільки оточуючі сприймали їх як сім`ю.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Згідно з частиною другою статті 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог про визнання квартири за адресою: АДРЕСА_6 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача спростовані не були, а відтак суд вважає, що дані позовні вимоги законними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 76, 81, 82, 263-265, 268, 319 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права спільної сумісної власності на майно - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з січня 2006 року по 03 липня 2010 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_6 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_8 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_9 .

Повний текст рішення складено 19.06.2024 року.

Суддя Мартьянова С.М.