УХВАЛА

19 червня 2024 року

м. Київ

справа № 754/8630/17

провадження № 61-15295св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Будеївська сільська рада Кодимського району Одеської області, правонаступником якої є Кодимська міська рада Подільського району Одеської області, державний нотаріус П`ятої одеської державної нотаріальної контори Данкогло Вікторія Вікторівна, правонаступником якої є Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одесі,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Будеївська сільська рада Кодимського району Одеської області, правонаступником якої є Кодимська міська рада Подільського району Одеської області, державний нотаріус П`ятої одеської державної нотаріальної контори Данкогло Вікторія Вікторівна, правонаступником якої є Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одесі, ОСОБА_4 , про визнання заповіту нікчемним; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Будеївська сільська рада Кодимського району Одеської області, державний нотаріус П`ятої одеської державної нотаріальної контори Данкогло В. В., ОСОБА_4 , про визнання заповіту нікчемним.

У березні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_1 оскаржила рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року в апеляційному порядку лише в частині відмови у задоволенні її позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року залишено без змін.

23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Малиновського районного суду

м. Одеси від 10 квітня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 20 грудня 2023 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 червня 2023 року залишено без змін.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення

08 квітня 2024 року третя особа, яка заявляла самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, посилаючись на те, що судом касаційної інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених за результатами перегляду справи у касаційному порядку. Вважає, що вона має сплатити на користь відповідачів судові витрати, у той час як коштів у неї немає.

Додатково посилається на порушення її права щодо розгляду справи в суді касаційної інстанції без її участі, не повідомлення про наявність касаційного провадження у справі при вирішенні питання про позбавлення її права власності на спадкове майно.

Посилаючись на зазначене ОСОБА_4 просить суд: увалити додаткове судове рішення у справі № 754/8630/17 та встановити розмір судових витрат, які вона має понести за результатами розгляду справи судом касаційної інстанції; заяву про ухвалення додаткового судового рішення розглянути в порядку загального позовного провадження, з викликом сторін та присутністю її адвоката Казака В.

Позиція Верховного Суду

Щодо доводів про розгляд справи у порядку загального позовного провадження з викликом сторін

Відповідно до частини першої статті 402 Цивільного процесуального кодексу України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Абзац другий частини першої цієї статті визначає, що в разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішує Верховний Суд з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Оскільки судом касаційної інстанції в межах касаційного провадження не проводиться встановлення обставин справи і фактів, більш того, розглядається виключно питання про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат, понесених у суді касаційної інстанції, необхідності у виклику осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, колегія суддів не вбачає.

Справа по суті розглядалася Верховним Судом також у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, рішення про виклик учасників справи не приймалося.

Інформація про дату розгляду і персональний склад колегії суддів, як справи по суті, так і заяви про ухвалення додаткового судового рішення, оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади.

Крім того, посилання заявниці на неповідомлення її та її представника про розгляд справи в суді касаційної інстанції спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів зауважує, що процедура ухвалення додаткового судового рішення не може слугувати підставою для відновлення судового розгляду справи по суті.

Ураховуючи наведене, підстав для розгляду заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 754/8630/17 в судовому засіданні з викликом сторін суд касаційної інстанції не знаходить.

Щодо розгляду заяви по суті

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви

ОСОБА_4 про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для її задоволення заяви з огляду на наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша статті 133 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими у статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено,якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 20 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 червня 2023 року залишено без змін, водночас відповідачі, які подавали відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , не заявляли вимог про відшкодування понесених ними у суді касаційної інстанції судових витрат, відсутні передбачені статтею 270 ЦПК України правові підстави для ухвалення додаткового судового рішення у цій справі в частині розподілу судових витрат, понесених учасниками справи у суді касаційної інстанції. Крім того, відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат у справі на підставі частини тринадцятої статті 141 ЦПК України.

Доводи заяви ОСОБА_4 щодо покладення на неї тягаря зі сплати судових витрат за результатами розгляду справи судом касаційної інстанції є безпідставними. Справа переглядалася в касаційному порядку лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 (пункт 76 постанови Верховного Суду від 20 грудня 2023 року), ОСОБА_4 не оскаржувала судові рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, не подавала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , не заявляла вимог про відшкодування понесених нею судових витрат в суді касаційної інстанції. У той же час, судові витрати, понесені в суді касаційної інстанції ОСОБА_1 , яка подавала касаційну скаргу та у задоволенні якої було відмолено, підлягають залишенню за нею на підставі частини другої статті 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене, заява ОСОБА_4 про ухвалення додаткового судового рішення у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Будеївська сільська рада Кодимського району Одеської області, правонаступником якої є Кодимська міська рада Подільського району Одеської області, державний нотаріус П`ятої одеської державної нотаріальної контори Данкогло Вікторія Вікторівна, правонаступником якої є Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одесі, ОСОБА_4 , про визнання заповіту нікчемним; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович