Номер провадження 2/225/105/2024
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

іменем України

30 квітня 2024 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі

головуючого-судді Челюбєєва Є.В.,

за участі секретаря Панасенко Г.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК ««Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 16.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір позики №, на виконання умов якого останньому було перераховано на платіжну карту 5000 грн, строк користування кредитом 5 днів, строк договору 3 роки та зі сплатою відсотків на рівні 1,75% за один день користування кредитом.

24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24/11-22, за яким останнє отримало право вимоги за договором позики №.

З огляду на те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором позики № не виконував належним чином утворилась заборгованість у розмірі 60300,00 грн, яка складається з: 5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 55300,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

30.06.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі кредитний договір №20445-06/2021, на виконання умов якого останньому було перераховано на платіжну карту 4500,00 грн. з кінцевим строком повернення до 29.07.2021 року та зі сплатою відсотків на рівні 1,0% на добу.

18.01.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №18012022, за яким останнє отримало право вимоги за кредитним договором №20445-06/2021.

З огляду на те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №20445-06/2021 не виконав, утворилась заборгованість у розмірі 9900,00 грн.. яка складається з: 4500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 5400,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

У зв`язку з чим, позивач вважав за необхідне звернутися до суду про стягнення заборгованості за договорами № в сумі 60300 грн та №.20445-06/2021 в сумі 9900 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за відсутності сторони відповідача, позов не визнає.

Відповідач скористався своїм правом та надіслав відзив, у якому зазначив, що вказана позовна заява є необґрунтованою та подана з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови в її задоволенні, обґрунтування чого полягає в наступному.

Позивачем не доведено факт укладання кожного договору первісним кредитором з відповідачем та його істотних умов саме у наданих суду редакціях, єдиним доказом чого може бути оригінал примірнику кожного договору в електронній формі з усіма реквізитами, у тому числі підписами сторін, згідно зі ст. 100 ЦПК України та ч. 1 ст. 5, абз. 1 ч. 1 ст. 7 та ч. 4 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", який дозволить перевірити наявність електронних цифрових підписів обох сторін договору у дату його укладання, щоб встановити достовірний незмінний зміст підписаного сторонами Договору і застосувати його умови до правовідносин сторін при прийнятті судом рішення, дослідивши докази безпосередньо. Позивачем не доведено факту видачі кредиту та розміру заборгованості загального та по її складовим (які не були погоджені у письмовій формі). Нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України, у тому числі ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» та заявленим самим позивачем у наданих копіях договору та додатків до нього умовам кредитування, і є непропорційно великою сумою, не відповідають ст.ст. 1048, 1050 ЦК України та засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин та Постановам Великої Палати Верховного Суду. Має місце прострочення кредитора та недоведеність набуття позивачем права вимоги.

Представник позивача надіслала суду відповідь на відзив в якій зазначила, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» детально ознайомившись з відзивом відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Саме у Договорі оферти Первісним кредитором було чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи Відповідача викладені в відзиві на позовну заяву. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено. З огляду на неналежне виконання умов кредитного договору, нарахування відсотків здійснювалось у відповідності Відповідно до п.п.4.3. якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Всі інші умови які визначають порядок і умови надання Товариством грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і Позичальником викладені у Правилах, з якими ознайомився Позичальник до укладення Договору, та які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти). Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав. Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем Договору про надання фінансового кредиту, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками за користування кредитними коштами є законними та обгрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Що стосується фінансового кредиту №.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № від 16.07.2021, який підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 16.07.2021 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № від 16.07.2021 та пропозиції укласти договір надання позики та надання кредиту згідно Заявки-анкети від 16.07.2021.

Відповідно до умов договору (Оферти та Акцепту Оферти) № від 16.07.2021 та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, що розміщені безпосередньо на сайті Позикодавця, та зі змістом яких ОСОБА_1 був ознайомлений на момент укладення договору (Оферти та Акцепту Оферти) № від 16.07.2021, ОСОБА_1 був обізнаний, що кредитний договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора.

Відповідно до умов договору, сума кредиту складає 5000,00 грн., строк користування кредитом 5 днів, строк договору 3 роки та зі сплатою відсотків на рівні 1,75% за один день користування кредитом.

При оформленні вищевказаного кредитного договору відповідачем вказано номер карти № НОМЕР_1 на який необхідно перерахувати кредитні кошти.

Відповідно до умов договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі унаціональній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Відповідно до копії квитанції за сплату №97948409 від 16.07.2021 року, наданої ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» на карту № НОМЕР_1 перераховано 5000,00 грн. В колонці реквізити одержувача зазначено ТОВ «Інфінанс».

Згідно довідки директора ТОВ «Інфінанс», номер телефону (099-039-34-9) за яким ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію для отримання одноразового ідентифікатора для підписання договорів, належить ОСОБА_1

24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24/11-22, за яким останнє отримало право вимоги за договором позики №.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22від 24.11.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 60300,00 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 55300 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Також на підтвердження заявлених вимог надано розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором складає 60300,00 грн, в тому числі: 5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 55300,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Інфінанс» договір про надання позики від 01.07.2021 року щодо отримання 5000 грн. під проценти за їх користування, який підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Кредит надавався клієнту в безготівковій формі на реквізити вказані клієнтом.

Матеріали справи містять підписаний електронно-цифровим підписом паспорт споживчого кредиту в яких прописані суми/ ліміти кредитів, строк кредитування, безготівковий спосіб отримання кредиту, відсоткові ставки тощо.

ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився з основними умовами кредиту (Оферта та Акцепт Оферти) та з умовами викладеними у Правилах надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які є невід`ємною частиною договору та розміщені безпосередньо на сайті Позикодавця та надав згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора в якості аналога свого власноручного підпису.

Анкета-заява подана ОСОБА_1 16.07.2021 містить докладну інформацію щодо особи позичальника ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, дані про освіту, адресу проживання, сімейний стан, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.

В анкеті-заяві містяться контактна інформація: номер телефону позичальника, адреса його електронної пошти.

Також у анкеті-заяві міститься прохання відповідача перерахувати кредит (транш) у сумі 5000,00 гривень на його банківську карту, відповідно до умов договору та наведених вище умов.

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав: Оферту, Заявку анкету, акцепт Оферти, Правила, які є невід`ємною частиною договору.

Отже, ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами користування отриманих ним кредитних коштів та знав про умови щодо сплати процентів.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується інформацією від АТ «Ощадбанк», згідно якої у ОСОБА_1 наявний картковий рахунок № НОМЕР_1 та згідно виписки з вказаного карткового рахунку 16.07.2021 були зараховані кошти одним платежем в сумі 5000 грн.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладання та підписання ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора кредитного договору з ТОВ «Інфінанс», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед цією фінансовою установою.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована.

Щодо договору факторингу слід зазначити наступне.

Як зазначалося вище, 24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24/11-22, за яким останнє отримало право вимоги за договором позики №.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22від 24.11.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 60300,00 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 55300 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Аналогічні положення містить стаття 1082 ЦК України.

Отже, за змістом наведених норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.

Відповідачем не надано доказів, що він сплачував заборгованість за кредитним договором первісному чи новому кредитору, яку він повинен був сплачувати, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Виходячи із презумпції правомірності правочинів, передбаченої статтею 204 ЦК України, яку відповідач не спростував, суд відхиляє як необґрунтовані його доводи про те, що відступлення права вимоги на користь позивача відбулось з порушенням чинного законодавства.

Таким чином позивач належними та допустимими доказами довів наявність у відповідача ОСОБА_1 кредитної заборгованості за договором укладеним з ТОВ «Інфінанс», право вимоги за яким згідно договору факторингу від 24 листопада 2022 року перейшло до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №20445-06/2021, суд зазначає наступне.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію договору про надання фінансового кредиту №20445-06/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» надано ОСОБА_1 кредит у сумі 4500,00 грн. з кінцевим строком повернення до 29.07.2021 року та зі сплатою відсотків на рівні 1,0% на добу. У договорі зазначено, що кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти вказаної клієнтом. Також вказано, що підписання/укладення цього договору відбувається в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора. В розділі «Реквізити та підписи сторін», в графі клієнт (рахунок позичальника), відсутні будь-які значення.

При оформленні вищевказаного кредитного договору відповідачем вказано номер карти № НОМЕР_2 на який необхідно перерахувати кредитні кошти.

18.01.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №18012022, за яким останнє отримало право вимоги за кредитним договором №20445-06/2021.

Згідно розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором складає 9900,00 грн, в тому числі з: 4500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 5400,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Суд ухвалою від 19.02.2024 задовольнив клопотання представника позивача та витребував в АТ «Укргазбанк» щодо наявності у ОСОБА_1 карткових рахунків відкритих у банку станом на 30.06.2021, інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_2 та виписку з вказаного рахунку.

За інформацією АТ «Укргазбанк» від 05.03.2024, ОСОБА_1 є клієнтом банку, проте у нього відсутні будь які рахунки, в тому числі станом на 30.06.2021.

Враховуючи умови Кредитного договору, доказами належного виконання кредитором його зобов`язань за Кредитним договором могли б стати документи, які підтверджують безготівкове перерахування грошових коштів у сумі 4500,00 грн. на реквізити платіжної картки Відповідача. Однак, такі документи в матеріалах справи відсутні.

В цьому аспекті, суд звертає увагу на те, що встановлення як факту надання грошових коштів Відповідачу, так і дати надання таких коштів, мають суттєве значення для вирішення справи.

Так, з огляду на правову природу загалом кредитного договору, так і Кредитного договору у цій справі, обов`язок позичальника повернути кошти виникає лише після надання йому грошових коштів кредитором.

З огляду на вказане, позивач не довів належними та доступними доказами факт перерахування відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів за договором №20445-06/2021, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.259,268,273,280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № в сумі 60300 грн (шістдесят тисяч триста грн 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2305,49 грн (дві тисячі триста п`ять грн 49 коп).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя Є.В. Челюбєєв