ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Харків

справа № 953/20386/21

провадження № 22-ц/818/1634/24

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Тітченко О.В.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1

особа дії якої оскаржуються - державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

заінтересована особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року постановлену у складі судді Демченко С.В.,-

УСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа - ОСОБА_2 , в якій з урахуванням уточнених вимог просив: визнати бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо перерахунку заборгованості у виконавчому провадженні № 71986359 по аліментам на утримання доньки ОСОБА_3 із невключенням раніше добровільно сплачених аліментів; зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції врахувати раніше сплачені добровільно аліменти на картковий рахунок АТ «Приват Банк» ОСОБА_2 з 28 жовтня 2021 року по теперішній час та надати боржнику ОСОБА_1 оновлену довідку про стан фактичної реальної заборгованості по аліментам на утримання доньки ОСОБА_3 для подальшої оплати; скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами від 04 липня 2023 року у зв`язк з фактичною відсутністю заборгованості зі сплати аліментів.

В обґрунтування скарги зазначав, що на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист № 953/20386/21, виданий 08 червня 2023 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначав, що 09 червня 2023 року державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мастепанов Д. І. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 71986359 та нарахував суму заборгованості, з якою він категорично не погоджується, оскільки до розрахунку заборгованості не увійшли раніше сплачені ним грошові кошти на утримання доньки. Вказав, що 19 червня 2023 року він звернувся до Відділу із заявою, в якій просив зробити перерахунок заборгованості по аліментам на утримання доньки з урахуванням раніше сплачених сум. На підтвердження викладених у заяві доводів долучив докази - розрахунки з АТ КБ «ПриватБанк» за період з жовтня 2021 року по дату звернення з відповідною заявою. Зауважив на тому, що з долученого до заяви про перерахунок заборгованості по аліментам розрахунку з АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується те, що він добровільно сплачував аліменти на утримання доньки. Вказав, що станом на 01 серпня 2023 року він не отримав відповіді за результатами розгляду вказаної вище заяви та відповідно не отримав остаточний розрахунок заборгованості по аліментам з врахуванням раніше сплачених ним сум, а тому повторно звернувся до Відділу з аналогічною заявою. Проте відповіді за результатами розгляду своїх заяв станом на день звернення з відповідною скаргою так і не отримав. Акцентував увагу на тому, що до травня 2023 року він сплачував аліменти добровільно на картковий рахунок ОСОБА_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», при цьому кошти, які він сплачував як аліменти на утримання доньки значно перевищували розмір аліментів, встановлений для дитини відповідного віку. Однак, за даними державного виконавця скаржник має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 70611, 66 грн. На переконання скаржника, дії державного виконавця щодо нарахування йому заборгованості по сплаті аліментів у зазначеному вище розмірі є незаконними та протиправними. Окрім того, посилався на те, що 04 липня 2023 року у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, однак зазначену постанову він не отримував. Вказав, що 01 серпня 2023 року він звернувся до Відділу із заявою, в якій просив скасувати зазначену вище постанову. До зазначеної заяви долучив докази про те, що він проходить військову службу за контрактом на посадах офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ. При цьому відповідно до п. 3 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Таким чином, постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04 липня 2023 року винесена незаконно, з порушенням порядку та відсутністю підстав для її складання.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що заявником не доведено, що здійснені ним перекази коштів на рахунок ОСОБА_2 мали призначення саме аліментів на дитину, а не будь-яке інше призначення. Крім того, дізнавшись про заочне рішення суду про стягнення аліментів за попередній період з 2021 року, станом на час розгляду скарги ОСОБА_4 , заперечуючи розмір заборгованості з аліментів, рішення суду не оскаржив. Також суд зазначив, що долучені ОСОБА_1 до матеріалів справи відомості про проходження ним військової служби за контрактом, не є тією підставою у розумінні положень. 3 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності якої до боржника не застосовується тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами, встановленими п. 3 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, що ОСОБА_1 не підтвердив належними письмовими доказами, що він проходить строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити скаргу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про наявність, в період з жовтня 2021 року по квітень 2023 року, між ним та стягувачем аліментів - ОСОБА_2 жодних цивільно-правових зобов`язань, які б пояснювали природу здійснення мною зазначених платежів, а ніж зобов`язань по сплаті аліментів. Апелянт зазначив, що в період з жовтня 2021 року по квітень 2023 року він проживав разом з ОСОБА_2 , яка не працювала, додаткового доходу не мала та знаходилась на повному його утриманні. Твердження стягувача - ОСОБА_2 що ці кошти були витраченні на мої особисті потреби, зокрема на речове забезпечення та обмундирування є безпідставними та такими що не відповідають дійсності. Скаржник наголосив, що він щомісячно, регулярно, добровільно з жовтня 2021 року по квітень 2023 року сплачував аліменти різними сумами із зазначенням призначення платежу «Любимой жене и доченьке» на картковий рахунок ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , матері дитини, які значно перевищували необхідну суму на утримання дитини відповідного віку . Відсутність в платіжних документах в призначенні платежу слова "аліменти" не може бути беззаперечною підставою для не врахування таких платежів, як сплата аліментів. Чинне законодавство не передбачає права та обов?язку у державного виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім?я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій.

Апелянт також зауважив, що до скарги надав беззаперечні належні та допустимі докази, а саме, довідку про проходження військової служби за контрактом на посадах офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, а тому це є підставою за наявності якої не застосовується тимчасове обмеження до боржника у праві керувати транспортними засобами.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 08 серпня 2022 року Київським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття, та судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2022 року набрало законної сили 08 вересня 2022 року.

08 червня 2023 року на виконання вищевказаного рішення суду, Київським районним судом м. Харкова виданий виконавчий лист № 953/820386/21 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

З долучених до скарги матеріалів вбачається, що 08 червня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про прийняття до виконання виконавчий лист, виданий 08 червня 2023 року Київським районним судом м. Харкова.

Як вбачається зі змісту вказаної заяви, ОСОБА_2 зазначила фактичне місце проживання боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

09 червня 2023 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мастепановим Д. І. винесена постанова про відкриття провадження виконавчого провадження № 71986359.

09 червня 2023 року у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем Мастепановим Д. І. винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Зі змісту листа державного виконавця Мастепанова Д. І. від 09 червня 2023 року вбачається, що 09 червня 2023 року на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження № 71986359 від 09 червня 2023 року.

З матеріалів скарги вбачається, що у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем були направлені запити до Державної фіскальної служби України щодо надання інформації про рахунки боржника, до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

19 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Мастепанова Д. І. із заявою, в якій просив долучити до матеріалів виконавчого провадження виписку з АТ КБ «ПриватБанк» за період з жовтня 2021 року на підтвердження добровільного перерахування ним на картковий рахунок ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, а також просив надати йому довідку про остаточну заборгованість по аліментам з урахуванням сплачених коштів за необхідний період.

З наданих суду письмових доказів вбачається, що 29 червня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій повідомляла про те, що вона не отримувала від ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 за період з 28 жовтня 2021 року по 29 червня 2023 року, та просила не враховувати надані ОСОБА_1 розрахунки, оскільки зазначені у них кошти є поверненням боргу.

Як вбачається зі змісту повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, станом на 04 липня 2023 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 28 жовтня 2021 року по 04 липня 2023 року у розмірі 66425, 66 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

04 липня 2023 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мастепановим Д. І. винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1

04 липня 2023 року у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем Мастепановим Д. І. винесена постанова про арешт майна боржника, що належить боржнику ОСОБА_1

04 липня 2023 року у виконавчому провадженні державним виконавцем Мастепановим Д. І. винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Крім того, 04 липня 2023 державним ОСОБА_5 винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

21 липня 2023 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник Д. О. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1

01 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою (повторно), в якій просив надати йому розрахунок про остаточну заборгованість по аліментам з урахуванням раніше сплачених коштів на утримання доньки з часу відкриття виконавчого провадження по день надання відповіді.

Крім того, 01 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просив скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами від 04 серпня 2023 року, винесену у виконавчому провадженні № 71986359.

04 серпня 2023 року у вказаному виконавчому провадженні старшим державним виконавцем Колісник Д. О. винесена постанова про визначення поточного рахунку фізичній особі боржника у банку для здійснення видаткових операцій.

З матеріалів скарги слідує, що ОСОБА_1 здійснював перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (призначення платежу - стягнення ВП № 71986359 з виконання виконавчого документу № 953/20386/21, виданий 08 червня 2023 року Київським районним судом м. Харкова), що підтверджується платіжними інструкціями № 71986359 від 17 липня 2023 року, № 71986359 від 20 вересня 2023 року.

Як вбачається зі місту розпоряджень № 71986359, грошові кошти, що надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 953/20386/21, виданого 08 червня 2023 року Київським районним судом м. Харкова були перераховані ОСОБА_2 , а також на витрати виконавчого провадження.

З наданих представником Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції матеріалів вбачається, що 08 серпня та 20 листопада 2023 року на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) були направлені розрахунки заборгованості по аліментам.

Зокрема як слідує зі змісту розрахунку заборгованості по аліментам, який був наданий 20 листопада 2023 року на запит ОСОБА_1 , борг по аліментам станом на 01 листопада 2023 року становить 258760, 92 грн.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується частина перша статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі №1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частин 1, 3 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частинами 3, 4, 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що заявник є платником аліментів на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2022 року .

Частиною першою статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Вимогами статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконанні у старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник Д. О. перебуває виконавче провадження № 71986359 з примусового виконання виконавчого листа № 953/20386/21, який виданий 08 червня 2023 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 152770 від 20 листопада 2023 року, проведеного старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник Д. О. на підставі примусового виконання виконавчого листа № 953/20386/21, виданого 08 червня 2023 року Київським районним судом м. Харкова, (підстави нарахування: згідно з виконавчим листом з усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження станом на 01 листопада 2023 року складав 258760,92 грн.

У апеляційні скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що суд не дав належної оцінки тому, що державний виконавець безпідставно не врахував надані ним виписки з АТ КБ «ПриватБанк», в яких містяться відомості про переказ коштів на рахунок ОСОБА_2 , які він добровільно перераховував як аліменти на утримання доньки.

Матеріали справи містять дані про рух коштів по картковому рахунку скаржника, з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснював переказ коштів на картковий рахунок ОСОБА_2 , починаючи з березня 2017 року по квітень 2023 року, тобто до моменту, коли він дізнався про існування рішення суду про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та до того, як стягувач звернулася до суду із заявою про видачу їй виконавчого листа та звернення його до виконання.

Проте, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що на підтвердження вказаного до суду не надано жодних належних та допустимих доказів. А відтак, заявником не доведено, що здійснені ним перекази коштів на рахунок ОСОБА_2 мали призначення саме аліментів на дитину, а не будь-яке інше призначення.

Водночас матеріали справи також містять дані про рух коштів по картковому рахунку стягувача, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , здійснювала переказ коштів на картковий рахунок скаржника ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду про відсутність підстав враховувати виписки про рух коштів по картковому рахунку з АТ КБ «ПриватБанк», що надані боржником.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами , колегія суддів зазначає, що положеннями п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

З долученої до матеріалів скарги довідки № 127 від 04 липня 2023 року, виданої начальником відділення кадрів військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_6 слідує, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посадах офіцерського складу з 21 червня 2019 року по теперішній час. У військовій частині НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання НГУ проходить військову службу з 31 березня 2023 року по теперішній час.

Разом з тим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що долучені ОСОБА_1 до матеріалів справи відомості про проходження ним військової служби за контрактом, не є тією підставою у розумінні положень. 3 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності якої до боржника не застосовується тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами, встановленими п. 3 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, що ОСОБА_1 не підтвердив належними письмовими доказами, що він проходить строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого суду, а тому підстав для скасування ухвали немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повгий текст постанови складено 19 червня 2024 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук