Справа № 595/1950/24
Провадження № 2/595/500/2024
У Х В А Л А

17.12.2024 місто Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_4 , в якому просять наступне: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину земельної ділянки (паю) із земель ВАТ птахофабрика «Бучацька», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0313282, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частину земельної ділянки (паю) із земель ВАТ птахофабрика «Бучацька», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0313282, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину земельної ділянки (паю) із земель ВАТ птахофабрика «Бучацька», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0313282, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При ознайомленні з матеріалами позовної заяви встановлено, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у ст.175, ст. 177 України Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Суд зауважує, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення розміру судового збору, який повинен сплатити позивач при зверненні до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Частина 5 ст. 177 ЦПК України визначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом ч.1, 2, 4 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Предметом даного позову є визнання за трьома позивачами права власності, зокрема, за кожним по 1/8 земельної частки (паю) із земель ВАТ птахофабрика «Бучацька», згідно сертифікату серії ТР № 0313282.

Позивачами зазначено ціну позову 28074,5 грн.

Разом з тим, в порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивачами не надано відомостей щодо дійсної вартості спірного майна, а саме, земельної частки (паю) станом на момент подання позову та не вказано ціну позову у відповідності до дійсної вартості спірного майна.

Таким чином позивачу на виконання вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України необхідно надати відомості щодо дійсної вартості спірного майна та вказати ціну позову у відповідності до дійсної вартості спірного майна.

Окрім того, слід зазначити, що згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, в порушення вказаних вимог закону, позивачами до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, з позовної заяви слідує, що трьома позивачами заявлено майновий позов про визнання права власності на земельну частку (пай), за кожним по 1/8 частні.

Розміри ставок судового збору визначені у частині 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем, справляється судовий збір в розмірі 1-го відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140,00 грн).

Оскільки позивачами не надано належних відомостей щодо дійсної вартості спірного майна станом на момент звернення до суду із вказаним позовом, суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачами відповідно до п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку.

За змістом ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відтак, позивачі повинні виконати вимоги п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру про визнання права власності, відповідно до п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з дійсної вартості спірного майна, пропорційно частці заявлених кожним з позивачів вимог окремим платіжним документом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачам строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно залишити без руху,надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачам ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: І. І. Тхорик