ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/336/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря - Сович Н.А.

без участі сторін, належним чином

повідомлених про дату, час і місце

розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/21142/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», інтереси якого представляє ОСОБА_1 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2024 року, ухваленого суддею Кунець Н.Р., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.08.2011 АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі за текстом Договір). Укладений Договір містить у собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до умов Договору банк відкрив відповідачу кредитний рахунок, встановив початковий кредитний ліміт та надав відповідачу у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 25 400 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався положеннями п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, згідно яких відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Також зазначається, що на підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, в порушення виконання зобов`язань відповідач не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 17.10.2023 у нього наявна заборгованість у розмірі 37999,92 гривень, з яких: 29820,28 гривень заборгованість за тілом кредиту, 8179,64 гривень - заборгованість простроченими відсотками. Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2024 року, позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 25.08.2011 в розмірі 29820,28 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2106, 26 гривень судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2024 року у справі №607/21142/23 в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за відсотками в розмірі 8179,64 грн. В іншій частині рішення залишити без змін, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Вказує, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідач, при укладенні кредитного договору був належним чином ознайомлений з його умовами, акцептував пропозицію Банку, отримав кредитну картку, користувався кредитними коштами, а також визнавав укладення договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання його умов.

Крім цього, відповідачем 07.07.2020 року було підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг, в якій зазначено основні умови кредитування, в тому числі і відсоткову ставку, тому нарахування заборгованості по відсотках здійснювалось Банком відповідно до умов, вказаних у Заяві.

Звертає увагу суду, що всі істотні умови договору ( розмір відстотків та неустойки, тощо) узгоджено спочатку у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а потім у Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуг, яка особисто підписана відповідачем, тому вважає, що заборгованість за відсотками в розмірі 8179,64 грн підлягає стягненню з позичальника через неналежне виконання зобов`язаннь за кредтним договором.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

У судове засідання представник АТ КБ «Приватбанк» - Ніколаєнко О.М. не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету

ОСОБА_2 також в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 623, яке повернулося в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною нею адресою.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України cудова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. .

Відповідно до п.п 2, 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи та день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу, які не з`явилися в судове засідання.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 03.01.2024 переглядається лише в частині оскарження, тобто в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8179,64 грн.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 25.08.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У заяві зазначено, що відповідач підписанням цієї анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг а також «Тарифами», становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом ОСОБА_2 засвідчив, що він ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви в графі, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Також, заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_2 , долученої до матеріалів справи встановлено, що 12.07.2011 ОСОБА_2 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , 25.08.2011 встановлено кредитний ліміт 2000 грн, 09.02.2012 збільшено кредитний ліміт до 4500 грн, 13.08.2012 збільшено кредитний ліміт до 5000 грн, 08.02.2013 зменшено кредитний ліміт до 4560 грн, 08.01.2014 зменшено кредитний ліміт до 4280 грн, 16.01.2014 зменшено кредитний ліміт до 1580 грн; 11.03.2014 зменшено кредитний ліміт до 1500 грн, 10.07.2014 зменшено кредитний ліміт до 1370 грн; 25.11.2014 зменшено кредитний ліміт до 780 грн; 20.02.2015 зменшено кредитний ліміт до 180 грн; 28.05.2015 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн; 25.07.2016 збільшено кредитний ліміт до 5000 грн; 25.07.2016 зменшено кредитний ліміт до 2500 грн; 25.07.2016 зменшено кредитний ліміт до 300 грн; 07.02.2017 збільшено кредитний ліміт до 13000 грн; 20.02.2017 збільшено кредитний ліміт до 15000 грн; 01.03.2017 збільшено кредитний ліміт до 17000 грн; 18.03.2017 збільшено кредитний ліміт до 21400 грн; 27.03.2017 збільшено кредитний ліміт до 25400 грн; 31.01.2023 зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень.

Як вбачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк», на підставі підписаного кредитного договору ОСОБА_2 31.01.2012 була відкрита картка Універсальна mini № 718959 термін дії якої до жовтня 2014 року, 12.07.2011 картка Універсальна № 199541 термін дії якої до липня 2015 року, 25.07.2016 картка Універсальна GOLD № 067440 термін дії якої до травня 2020 року та 07.07.2020 картка Універсальна GOLD № 492914, термін дії якої до жовтня 2022 року.

Відповідного до долученого банком до позовної заяви розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 17.10.2023 становить 37999,92 гривень, з яких: 29820,28 гривень заборгованість за тілом кредиту, 8179,64 гривень - заборгованість за простроченими відсотками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по нарахованих відсотках у сумі 8179,64 грн, суд першої інстанції виходив з того, що заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та витяг з Умов та Правил надання послуг не можуть бути належним доказом узгодження істотних умов кредитного договору, оскільки містять інформацію про декілька наявних у АТ КБ «ПриватБанк» типи кредитних карток та умови їх використання. Поряд з цим відсутні відомості про узгодження з відповідачем конкретного типу кредитної картки, яка була йому надана, а також процентів, які підлягають стягненню у випадку прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та Паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем 07.07.2020, також не є належним підтвердження нарахування позивачем відсотків за Договором б/н від 25.08.2011, оскільки анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» підписана відповідачем 25.08.2011.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_3 . АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з такого.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема, заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

Судом встановлено, що у анкеті-заяві позичальника від 25 серпня 2011 року процентна ставка не зазначена. При цьому зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактна інформація, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Однак відсутні відомості про розмір процентів за користування кредитом та порядок сплати кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування кредитної заборгованості, крім самого розрахунку за договором №б/н від 25 серпня 2011 року, посилався на Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем 07 липня 2020 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 07 липня 2020 року.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту не можуть бути належним доказом узгодження істотних умов кредитного договору, оскільки містять інформацію про усі наявні у АТ КБ «ПриватБанк» типи кредитних карток та умови їх використання. Поряд з цим відсутні відомості про узгодження з відповідачем конкретного типу кредитної картки, яка була йому надана, а також процентів, які підлягають стягненню у випадку прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені в постанові КЦС в складі Верховного Суду від 03 серпня 2022 року в справі №156/268/21.

Також колегія суддів вважає, що паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 07 липня 2020 року, не є складовою частиною анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 25 серпня 2011 року, оскільки такий документ підписано через 9 (дев`ять ) років після укладення кредитного договору, а також підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів, є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Аналогічний висновок викладено в постанові КЦС в складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, відповідач розумів їх зміст, ознайомився та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в них розмірах і порядку нарахування.

Колегія суддів вважає, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Із виписки за договором б/н за період з 12 липня 2011 року до 20 жовтня 2023 року вбачається, що ОСОБА_2 нараховувались відсотки за використання кредитного ліміту, хоча Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, у якій визначена відсоткова ставка, підписана відповідачем лише 07 липня 2020 року. Також з витягу з Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що жодний тип кредитних карток, які надає у користування АТ КБ «ПриватБанк», не містить відомостей про розмір процентної ставки.

При цьому, сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами також не підтверджує, що розмір процентної ставки, який змінювався за користування кредитними коштами, був погоджений з відповідачем в момент укладення договору б/н від 25 серпня 2011 року.

Доводи апелянта про те, що відповідач підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду по всім істотним умовам договору, колегія суддів відхиляє, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем лише 07.07.2020 року не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

З урахуванням викладеного, вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8 179,64 грн є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2024 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на позивача в межах ним понесених.

Керуючись ст. ст.141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2024 року без змін.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на АТ КБ «Приватбанк» в межах понесених ним сум.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 02 квітня 2024 року.

Головуючий Н. М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома