КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/2285/22 Головуючий у 1 інстанції: Майбоженко А.М.
Провадження №22-ц/824/9574/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року та на додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення з наданням іншого житлового приміщення.

Просив виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 з наданням іншого житлового приміщення, а саме частини квартири АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Квартира була придбана ним 09.01.2020 на електронних торгах по реалізації квартири на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.01.2014 у справі №756/16790/13-ц.

Після отримання свідоцтва про право власності, позивач звернувся з письмовою вимогою до відповідача про звільнення квартири.

12.05.2020 позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання Відповідача не чинити Позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання належною йому на праві власності Квартирою за адресою: АДРЕСА_3 ; усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні Позивачем належною на праві власності Квартирою за адресою: АДРЕСА_3 шляхом виселення Відповідача та будь-яких третіх осіб, які незаконно, без будь-якої правової підстави фактично перебувають в Квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

25 листопада 2020 року заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/5928/20 позовні вимоги в цій справі задоволено повністю.

02 листопада 2021 року Постановою Київського апеляційного суду у справі № 756/5928/20 частково задоволено апеляційну скаргу Відповідача, заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року скасовано в частині задоволення вимог Позивача до Відповідача щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні Позивачем належною йому на праві власності квартирою за адресою: АДРЕСА_3 шляхом виселення Відповідача та будь - яких інших третіх осіб, які незаконно без будь-якої правової підстави фактично перебувають в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , та постановлено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих вимог. В іншій частині заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року залишено без змін.

Зі змісту Постанови Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у справі № 756/5928/20, вбачається, що згідно зі статтями 109 ЖК Української РСР та статтею 40 Закону України "Про іпотеку" підставою для відмови в задоволенні позову про виселення з жилого приміщення, що є предметом іпотеки, придбаного не за рахунок отриманих у борг грошових коштів і забезпеченого іпотекою цього житла, є відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням. При цьому, згідно з вказаною Постановою, Позивачем на виконання статті 109 ЖК Української РСР не надано доказів того, що Відповідач має інше житло та не зазначено обставин щодо її виселення в інше житлове приміщення.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначив, що у власності відповідачки наявне нерухоме житлове приміщення, зокрема частина квартири АДРЕСА_2 , а тому є тим житлом, яке може бути надано відповідачу у зв`язку з виселенням, у зв`язку з чим просить ухвалити рішення по суті заявлених позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення - задоволено частково.

Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1488 грн. 60 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 14 березня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року та ухвалити нове, яким закрити провадження по справі.

Як на підставу для закриття посилається на п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, а саме набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення прийнято з порушенням таємниці нарадчої кімнати, так як суддя перебувала в нарадчій кімнаті 8 хв., а проголошення 2 хв., тому апелянт вважає що це фізично не можна було здійснити.

Серед процесуальних порушень суду першої інстанції зазначає і ненадання судом права на «Вступне слово» на початку стадії з`ясування обставин. Посилається на порушення строків виготовлення повного тесту судом першої інстанції.

Зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінку доказам наявним в матеріалах справи.

Окрім цього зазначає, що не було здійснено повної фіксації судового процесу технічними засобами.

Апелянт вважає, що було порушено її право на захист так як її представник подав заяву про відкладення, проте суд відмовив в задоволенні клопотання й розглянув справу без встановлення поважності причин неявки.

14 березня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 лютого 2024 року, як незаконне.

Зазначила, що судом апелянта не було повідомлено про розгляд заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Заявлені вимоги вважає не співмірними з наданими послугами, крім того суд не врахував майновий стан відповідача. Вважає що були наявні підстави для зменшення розміру витрат, враховуючи достатність та відповідність розміру витрат на правову допомогу - характеру спірних правовідносин

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав. Просили провадження по справі закрити оскільки набрало законної сили рішення Верховного суду з ідентичними вимогами по справі №756/5928/20.

Представник відповідача, в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позиція суду апеляційної інстанції

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2000 року відповідачка ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА від 05 червня 2000 року отримала право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (далі за текстом - спірна квартира).

15 листопада 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та Відповідачем укладено кредитний договір № 014/3796/82/64377. Згідно з умовами цього кредитного договору, Відповідач отримала від Банку кредит на суму 412 080,00 гривень.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором Відповідачем укладено Договір іпотеки спірної квартири від 15 листопада 2007 року № 2239з.

19 вересня 2008 року між Банком та Відповідачем укладено кредитний договір № 8, відповідно до умов якого Відповідач збільшила кредит в Банку до 61 855,00 доларів США. Цільове призначення кредиту згідно з пунктом 1.1.2.1. договору - придбання об`єкту нерухомості.

30 січня 2014 року заочним рішенням Оболонського районного суду в м. Києві у справі № 756/16790/13-ц, яке набрало законної сили, задоволено позов Банку та в рахунок погашення заборгованості в розмірі 808 729,40 гривень, що утворилася за кредитними договорами від № 014/3796/82/64377 від 15 листопада 2007 року та № 8 від 19 вересня 2008 року, які укладені між Банком та Відповідачем, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом її реалізації на прилюдних торгах.

Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна починаючи з 15 листопада 2007 року спірна квартира перебувала в іпотеці у Банка на підставі наступних договорів:

1.Договору іпотеки № 2239з від 15 листопада 2007 року;

2.Договору іпотеки № 5830 від 19 вересня 2008 року;

3.Договору про внесення змін № 4730 від 10 вересня 2010 року.

09 січня 2020 року ДП "СЕТАМ" проведено електронні торги з реалізації спірної квартири як предмету іпотеки на підставі рішення Оболонського районного суду від 30 січня 2014 року у справі № 756/16790/13-ц, лот № 395329. Відповідно до протоколу ДП "СЕТАМ" за № 459702 про проведені електронні торги від 09 січня 2020 року Позивача визнано переможцем торгів по лоту № 395329.

03 лютого 2020 року, після сплати Позивачем 1 015 612,00 гривень та отримання Акту реалізації предмету іпотеки, Позивачу було видано Свідоцтво на право власності на квартиру та зареєстровано право власності.

Відповідачка проживає у спірній квартирі, що нею визнавалось в судовому засіданні та не залишає її, незважаючи на вибуття квартири з її власності та набуття його іншою особою - позивачем у справі.

В даний час в провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа № 756/5928/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення.

25 листопада 2020 року заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва у цій справі позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю, зокрема, усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_2 належною на праві власності квартирою за адресою: АДРЕСА_4 шляхом виселення ОСОБА_1 та будь-яких третіх осіб, які незаконно без будь-якої правової підстави фактично перебувають в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

Постановою Київського апеляційного суду від 02.11.2021 це судове рішення скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27.09.2023, постанову Київського апеляційного суду від 02.11.2021 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У цьому судовому рішенні суду касаційної інстанції зазначено, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Таким чином, у контексті вирішення питання про можливість виселення відповідачки зі спірної квартири предметом доказування у цій справі є, зокрема, обставини належності їй на праві власності іншого нерухомого майна (житлового).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав закриття провадження.

Так, ч. 1 ст. 377 ЦПК України закріплені підстави для скасування судового рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду у справі, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Так, закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Аналогічний за змістом висновок зазначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц.

Як зазначала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року, справа №908/299/18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

З матеріалів справи слідує, що постановою Верховного Суду від 2.10.2024 у справі № 756/5928/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні майном касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року в частині, яка не скасована постановою апеляційного суду, та постанову Київського апеляційного суду від 02 травня 2024 року залишено без змін.

Колегією суддів було встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання належною йому на праві власності квартирою за адресою: АДРЕСА_4 .

Усунено ОСОБА_2 перешкоди у користуванні та розпорядженні належною на праві власності квартирою за адресою: АДРЕСА_4 шляхом виселення ОСОБА_1 та будь-яких третіх осіб, які незаконно без будь-якої правової підстави фактично перебувають у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

Для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову

Колегія суддів встановила, що предметом даного позову є виселення з наданням іншого житлового приміщення, що фактично було зобов`язано вчинити постановою Верховного суду від 2.10.2024 у справі №756/5928/20.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за можливе задовольнити закрити провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року скасувати.

Провадження по справі закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1488,60 грн. витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2024 року.

Головуючий суддя Д.Р. Гаращенко
Судді С.О. Журба Т.О. Писана