532/1108/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Мороз Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Крейс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, державний виконавець Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенко Марина Іванівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

15.05.2024 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів. У позовній заяві зазначила, що не згодна з виконавчим написом №58577, вчиненого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в сумі 72 090,89 грн., оскільки він вчинений з порушенням чинного законодавства. Так, наявна заборгованість не є безспірною, оскільки позивач не отримував від відповідача грошові кредитні кошти, а також не укладав кредитні та або інші договори з відповідачем, правова природа та підстави нарахування заборгованості позивачу не відомі. Крім цього, на адресу позивача не було надіслано вимогу про погашення заборгованості із зазначенням суми погашення, не було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні. Неотримання позивачем письмової вимоги позбавило її можливості бути вчасно поінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги відповідача або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Також ОСОБА_1 вказала, що оскільки в рамках відкритого виконавчого провадження з неї було стягнуто 3540,61 грн. в рахунок погашення заборгованості, зазначену суму необхідно стягнути з відповідача на її користь як набуту безпідставно. Таким чином, позивач прохала суд: 1) визнати виконавчий напис №58577, вчинений 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у сумі 3540,61 грн.

Ухвалою суду від 17.05.2024 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання.

03.06.2024 року до суду від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Кожушка Владислава Олександровича надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що пунктом 2 Переліку документів щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, зазначено, що для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідачем виконано вимоги п. 2 Постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172 та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М. вичерпний перелік для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором. Таким чином, виконавчий напис не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначено в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Також зазначив, що будь-які дії чи бездіяльність виконавця під час виконавчого провадження позивачем не оскаржувались, постанови зокрема про відкриття виконавчого провадження та арешт на кошти боржника. Отже відсутні правові підстави для визнання безпідставно набутими коштами стягнення основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, які є витратами виконавчого провадження. Також не має підстав для визнання безпідставно набутими коштами суми стягнутої з позивача на користь відповідача, оскільки відсутні чіткі докази стягнутої суми. Таким чином, представник відповідача прохав суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а. с. 34-37).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Кожушко В. О. в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву прохав суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача.

Третя особа, державний виконавець Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенко Марина Іванівна, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила.

Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №58577 про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк грошових коштів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на підставі договору відступлення прав вимоги №20210513 від 13.05.2021 року відступлено право вимоги за кредитним договором № від 03.05.2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.05.2021 року по 30.11.2021 року. Сума заборгованості складає 72090,89 грн., у тому числі: заборгованість за основною сумою боргу 38 980,01 грн., заборгованість за річними відсотками у розмірі 4 868,44 грн., заборгованість за щомісячними відсотками у розмірі 20 433,76 грн., заборгованість за пенею у розмірі 7 758,68 грн., плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 50 грн. (а. с. 17).

18.08.2022 року головним державним виконавцем Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Лисенко Мариною Іванівною на підставі заяви про примусове виконання винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69670639 з виконання виконавчого напису №58577, виданого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського МНО (а. с. 10).

Судом також встановлено, що 03.05.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до якого товариство зобов`язалось виплатити 50 000 гривень кредиту на рахунок ОСОБА_1 , 360 грн. на рахунок ТО «МайСейфеті» для оплати пакету послуги «Охоронець КредитМаркет 24» за рахунок кредиту та 4414,50 грн. на рахунок ПАТ «Страхова компанія «ТАС» для оплати страхового платежу за договором страхування. Договір укладено строком на 30 місяців. Зазначений кредитний договір нотаріально не посвідчений (а. с. 43-46).

Суд, дослідивши вищевказані докази, зазначає, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, крім цього, дані документи свідчать про недбалість нотаріуса при перевірці поданих документів відповідачем.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

При цьому, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17, постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 199/1467/21.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Крім цього, судом встановлено, що виконавчий напис №40940 від 24.05.2021 року вчинено приватним нотаріусом на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, у справі №826/20084/14 Постанову № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14.

Суд також звертає увагу, що відповідно до відзиву на позовну заяву відповідачем було подано нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором.

У свою чергу відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (яка втратила чинність 22 лютого 2017 року) для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, оскільки укладений кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Вказане узгоджується з позиціями Верховного Суду, викладених у постановах від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17, від 21.12.2022 року у справі №461/10686/20, від 08.12.2021 року у справі № 751/5727/20, від 08.08.2022 року у справі №752/16820/19, від 28.06.2023 року у справі №758/3725/21.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в розмірі 3540,61 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Для виникнення зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає в зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала.

Одним з випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Сутність зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року по справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року по справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року по справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року по справі № 910/16664/18, від 08 вересня 2021 року по справі № 201/6498/20.

Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про визнання виконавчого напису №58577, вчиненого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною таким, що не підлягає виконанню, правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, в зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, а існування між сторонами договірних відносин, що виникли з договору кредиту, зазначеного не спростовує.

Питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду.

Як вбачається з довідки Кобеляцького відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №9639 від 15.05.2024 року станом на 15.05.2024 року по виконавчому провадженні №69670639 з примусового виконання виконавчого напису №58577 приватного нотаріуса Київського МНО від 22.12.2021 року стягнуто 4 120,67 грн. (боргу 3540,61 грн., виконавчого збору 355,06 грн., витрат на проведення виконавчих дій 225,0 грн.) (а. с. 18).

Таким чином, суд вважає, що існують підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 3540,61 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі № 761/24672/15-ц (провадження № 14-197цс18) вказано, що «у статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, в якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Разом з тим у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Системний і комплексний аналіз зазначених норм дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як «споживачі, які звернулися з позовними вимогами про захист порушених справ», у переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому в статті 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, а саме Законом України «Про захист прав споживачів». Крім того, стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову».

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 15, 16, 18, 1212 ЦК України, ст. 2-4, 12, 13, 76, 81, 137, 141, 258-268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №58577 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса: 01032, місто Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) заборгованості в сумі 72 090,89 (сімдесят дві тисячі дев`яносто грн. вісімдесят дев`ять коп.) гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 3540,61 (три тисячі п`ятсот сорок грн. 61 коп.) гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, місто Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Суддя