Провадження № 2/369/124/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Херенковій К. К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу №369/11007/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Виконавчий комітет Вишневої міської ради Київської області, про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Навроцький Дмитро Миколайович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Виконавчий комітет Вишневої міської ради Київської області, про встановлення факту батьківства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що з 2008 року до 2015 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6 , про що до Книги реєстрації народжень Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області внесено актовий запис №393 та 08 листопада 2011 року видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Так, відомості про батька дитини були записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, а саме: за вказівкою позивачки у графі «батько» було записано « ОСОБА_7 », а прізвище батька вказано « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 ».

Представник позивачки зазначає, що протягом всього часу проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 визнавав себе батьком спільного з позивачкою сина. Вони спільно проживали та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що до 2017 року ОСОБА_5 матеріально не забезпечував, але брав безпосередню участь у вихованні дитини. З 2015 по 2017 рік ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями та проживав окремо від позивачки та їх спільного сина, у своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, про що було видано відповідне свідоцтво.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла бабуся ОСОБА_6 ОСОБА_10 , спадкоємцем після смерті якої мав бути батько ОСОБА_6 ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

20 травня 2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства було залишено без розгляду з мотивів наявності спору про право.

За таких обставин, за наявного спору про право на спадщину, позивачка звертається до суду з позовною заявою про встановлення факту батьківства та просить суд встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 09 вересня 2020 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

На виконання ухвали судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 13 листопада 2020 року про витребування доказів, на адресу суду від Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області надійшли належним чином засвідчена копія спадкової справи №189/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 та належним чином засвідчена копія спадкової справи №179/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 .

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 23 березня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Навроцького Дмитра Миколайовича та призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи.

27 квітня 2023 року до суду надійшло клопотання судового експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС щодо забезпечення явки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 27 квітня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 11 травня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Навроцького Дмитра Миколайовича та призначено по справі судово молекулярну-генетичну експертизу. Провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи.

07 липня 2023 року до суду надійшов висновок судового експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 19 червня 2023 року №СЕ-19-23/19583-БД.

Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи від 10 жовтня 2023 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2023 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено цивільну справу до судового розгляду.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивачки подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі позивачки та її представника, позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності.

Інші відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Будь-яких заяв, клопотань станом на час розгляду справи до суду не надходило

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши доводи сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.12, ч. 1 та ч. 2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 08 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис від 08 листопада 2011 року №393. Батьками особи вказані: батько ОСОБА_11 , мати ОСОБА_1 .

Відомості про батька ОСОБА_11 внесені відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київський області в актовий запис про народження дитини, ОСОБА_6 , № 393 від 08 листопада 2011 року відповідно до ч. 1 ст.135 СК України (за вказівкою матері), про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 2 від 18 лютого 2014 року.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 , виданого 30 жовтня 1964 року серія НОМЕР_2 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_7 . Батьками особи вказані: батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_10 .

ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 16 липня 1968 року. Батьками особи вказані: батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_10 .

Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є рідними братами.

Відповідно до акту депутата Вишневої міської ради VII скликання ОСОБА_13 від 18 червня 2019 року № 1/04-741, ОСОБА_1 з 2008 року по 2014 рік проживає спільно з ОСОБА_5 в цивільному шлюбі з адресою АДРЕСА_3 . Зі слів сусідів депутатом встановлено, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 , ОСОБА_5 опікувався сином, займався його вихованням до 2014 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Кустанай республіки Казахстан, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою про причину смерті до форми №106/о №87 від 14 лютого 2017 року та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 15 лютого 2017 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис від 14 лютого 2017 року №53.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1.ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зраз ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства. а також. наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 5 Сімейного кодексу України, держава створює людині у мови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава бере під свого охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Звертаючись до суду з позовною заявою, представник позивачки зазначає, що встановлення факту батьківства необхідне для забезпечення та реалізації майбутніх майнових та немайнових прав дитини померлого, зокрема оформлення спадщини, а тому вбачається спір про право, у зв`язку із чим позивачка обрала спосіб захисту своїх прав в порядку позовного провадження.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 591 /6441/14ц зазначено, що щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Викладеним вище обставинам відповідають правовідносини, які витікають із ст.128 СК України, де зазначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Зважаючи на вищевикладене, незалежно від мети та учасників процесу, при розгляді питань щодо визнання батьківства обов`язковим є проведення судово-генетичної експертизи, яка і встановлює спорідненість та батьківство. А тому суд повинен брати до уваги належні та допустимі докази, якими по даній справі є висновок експертизи, який би підтверджував біологічне батьківство.

Для встановлення наявності біологічної спорідненості по чоловічій лінії між братом померлого ОСОБА_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд за клопотанням представника позивача призначив у справі судову молекулярно-генетичну експертизу.

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-23/19583-БД від 19 червня 2023 року, проведеної Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС, в результаті проведеного дослідження встановлено, що генетичні ознаки Y-хромосоми зразків букального епітелію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (об`єкт №1Y), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (об`єкт №2Y), збігаються між собою за виключенням локусу DYS19, тобто дані особи можуть бути біологічними родичами по чоловічій лінії.

Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Як встановлено судом, відомості, щодо батька дитини, які зазначені у свідоцтві про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зокрема його по-батькові, відповідає імені ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Запис вчинений відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Актом депутата Вишневої міської ради VII скликання ОСОБА_13 від 18 червня 2019 року № 1/04-741 встановлено, що ОСОБА_5 в період часу з 2008 по 2014 роки проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 та визнавав себе батьком ОСОБА_6 .

Вказані обставини підтверджують доводи позивачки, вказані у позовні заяві про встановлення факту батьківства, крім того, про це свідчать і фотокартки із зображенням позивачки, її сина та ОСОБА_5 . Відповідачі не спростували доказів, наданих позивачем, відзиву на позовну заяву не подали.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлення факту батьківства має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне їй для забезпечення та реалізації майбутніх майнових та немайнових прав дитини померлого, зокрема оформлення спадщини.

Суд вважає, що дослідженими доказами, якими є письмові матеріали справи, підтверджується наявність сімейних зв`язків між позивачкою та померлим, який вважав себе батьком народженої нею дитини. Походження дитини від ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується, зокрема, проведеною судовою молекулярно-генетичною експертизою.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову про встановлення факту батьківства.

У відповідності до ч.ч. 1, 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, приймаючи до уваги позицію позивачки, яка не просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати у вигляді сплаченого за подання до суду даної позовної заяви судового збору, суд залишає судові витрати за позивачкою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 76, 81, 258, 259, 265, 273, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Виконавчий комітет Вишневої міської ради Київської області, про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. О. Фінагеєва