Провадження № 2/947/391/24
УХВАЛА

18.06.2024

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

За участю

Представника позивача адвоката Лях Р.М.

Представника відповідача адвоката Сіржанта С.В.

Під час розгляду у відкритому судовому засіданні цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення часток у спільній частковій власності та витребування майна з чужого незаконного володіння ,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом про встановлення часток у спільній частковій власності та витребування мана з чужого незаконного володіння, діючи в інтересах ОСОБА_1 , як представник, до суду звернувся адвокат Лях Роман Миколайович, в якому просить змінити ідеальні частки права співвласників житлового будинку з надвірними спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; загальною площею 171,1 кв.м, житлова площа: 93,8 кв.м) АДРЕСА_1 згідно експертного висновку з урахуванням належності ОСОБА_1 частин будинку під літерами А «2-2» та «2-3» - житлові кімнати загальною площею 24,2 кв.м, 2-1 - кухня, підвал «а» тамбур «а1» половина сараю літ. Б, сарай літ. «В» та вбиральня літ. «Г», а також узаконені прибудови: літ. А-а1-а2-а3-а4 загальною площею 83,70 кв.м з надвірними спорудами: літня кухня літ. Д, сарай літ. Е, гараж літ. Ж. та з урахуванням належності ОСОБА_4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з: частини під літ. А 1-1 веранда, 1-2 кухня, 1-3 житлова кімната площею 10,1 кв.м, половина сараю «Б» 13/20 частин забору № 1 та 2/5 частин забору № 3; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 надвірні споруди літня кухня літ. Д. сарай літ. Е, гараж літ. Ж. житлового будинку з надвірними спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; загальною площею 171,1 кв.м, житлова площа: 93,8 кв.м) АДРЕСА_1 , які протиправно були отримані в дар ОСОБА_4 на підставі Договору дарування № 1242 від 14.04.2023 року, виданого приватним нотаріусом ОМНО Фроловою Р.В.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О. від 03.07.2023 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

28.07.23 р. адвокатом Сіржант Ю.В., діючим в інтересах відповідача ОСОБА_4 , як представником надано суду відзив на позовну заяву, та 28.08.23 року заходами електронного суду представник позивача надав відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 27.09.2023 представником позивача було повідомлено суд про укладення позивачем договору із експертом щодо проведення будівельно-технічної експертизи, та на питання щодо конкретизації вимог по співвідповідача ОСОБА_2 , на що представник позивача заявив про надання йому додаткового строку для підготовки нової редакції позовної заяви.

У підготовчому засіданні 01.11.2023 представник позивача просив надати додатковий строк для уточнення позовних вимог.

12.12.2023 позивачем уточнено позовні вимоги та заявлено про заміну відповідача ОСОБА_2 на державного нотаріусу Сальнікову З.В.

У підготовчому засіданні 12.12.2023 на питання головуючого про відсутність у позовної заяві вимог до нотаріуса, представник позивача заявив клопотання про те щоб суд не розглядати питання про залучення нотаріуса в якості співвідповідача.

29.01.2024 заходами електронного суду представник позивача надав заяву про залишення без розгляду заяву про уточнення позовних вимог від 12.12.2023 та про збільшення позовних вимог та викладено позовні вимоги в новій редакції, яка ухвалою суду, постановленою на місці 30.01.24 року залишена без руху.

Також у підготовчому засіданні головуючим було попереджено представника позивача про недопустимість зловживання процесуальними правами у вигляді подання у день підготовчого засідання або за добу до засідання нових заяв по суті справи, так як це порушує права іншої сторони на можливість підготовки власної правової позиції до наступного підготовчого засідання та зобов`язано сторону завчасно подавати всі заяви.

02.04.2024 до суду заходами електронного суду з боку позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 , яке було задоволено та ухвалою суду від 04.04.2024 , ОСОБА_3 залучена в якості співвідповідача.

15.05.2024 року до суду представником позивача подано висновок будівельно-технічної експертизи від 14.05.2024 року та заявлено клопотання про надання строку для нових змін позовних вимог з урахуванням наявних висновків експерта.

18.06.2024 у підготовчому засіданні представник позивача повідомив суд що не встиг підготувати уточнений позов та просив надати додатковий строк для його виготовлення та подання.

Судом було задоволено відповідне клопотання та водночас визначено що такі дії сторони позивача приводять до затягування судового розгляду справи а тому можуть бути визнані такими що здійснюється із зловживанням процесуальними правами.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначені принципи неприпустимості зловживання процесуальними правами.

Ст. 6 (право на справедливий суд). Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту). Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ст. 17 (заборона зловживання правом). Жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

У ЦПК України зазначається, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цивільним процесом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України ). Із цього випливає, що суд при керуванні цивільним процесом виходить із розрізнення превентивних засобів захисту та засобів захисту, що застосовуються під час спроб зловживання процесуальними правами або коли такі зловживання вже сталися.

Засобами захисту від зловживань законодавець визначив: 1. Попереджувальні засоби захисту, спрямовані на недопущення процесуальних зловживань. 2. Присічні засоби захисту, що покликані припинити спроби процесуальних зловживань. 1 і 2 це власне процедурні (процесуальні) засоби захисту. 3. Компенсаторні засоби, спрямовані на забезпечення справедливої сатисфакції за зловживання, що сталися. 3 мають грошовий еквівалент.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штраф у випадках зловживання процесуальними правами, вчиненні дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству. У випадку повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами суд з урахуванням конкретних обставин справи стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф (ч. 2 ст. 148 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 148 ЦПК України у випадку зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

У даному випадку .з урахуванням обставин зловживання стороною позивача на подання заяв по суті справи несвоєчасно, суд, вважає, що вказане зловживання має системний характер. При цьому будь-яки рішення суду щодо не прийняття відповідних заяв по суті справи або їх повернення фактично приведуть до зайвого формалізму та ускладнить розгляд справ з метою ефективного захисту прав.

Водночас сам по собі факт зловживання процесуальними правами повинен бути компенсований а тому суд, приходить до висновку що критеріям справедливості у даному випадку буде накладення штрафу розмірі одного прожиткового мінімуму працездатної особи у розмірі 3 028,00 грн., який підлягає стягненню у дохід держави з самого позивача як ініціатора процесу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44,148, 353,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до позивача ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) процесуальний примус у вигляді накладення штрафу за зловживання процесуальними правами за ч.2 ст. 148 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави штраф у розмірі 3 028,00 грн.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України (Код ЄДРПОУ 26255795, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5).

Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ухвала проголошена 18.06.2024.

Суддя Луняченко В. О.