ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Чумак Л.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу представника співвідповідача ОСОБА_1 - адвоката Грибовода Віталія Васильовича на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 травня 2024 року по справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2023 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (надалі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому, після залишення без розгляду позовних вимог до ОСОБА_3 , просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних в сумі 51465,72 грн та судовий збір 2684 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що підприємство надає послуги з теплопостачання, якими користуються відповідачі за адресою АДРЕСА_1 .

Неналежне виконання споживачами зобов`язань по оплаті послуг теплопостачання та гарячого водопостачання призвело до виникнення заборгованості за період з 01 березня 2021 року по 01 вересня 2023 року в сумі 50928,88 грн.

Також, у відповідності до норм ст. 625 ЦК України підприємством нараховано 3% річних та інфляційні витрати за період з 21 квітня 2021 року по 01 березня 2022 року в сумі 377,74 грн. та 159,10 грн. відповідно.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 травня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 , за період з 01 березня 2021 року по 01 вересня 2023 року в розмірі 50928,88 грн., індекс інфляції в сумі 377,74 грн. та 3% річних в сумі 159,10 грн. в сумі 91855,69 грн., а всього 51465,72 грн

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судовий збір у сумі по 1342 грн. з кожного.

Рішення суду обґрунтовано доведеністю позовних вимог з огляду на надання послуг підприємством та відсутністю належної оплати з боку відповідачів, які як власники нерухомого майна мають нести тягар по його утриманню, в тому числі і по сплаті за спожиті комунальні послуги.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Грибовод В.В. оскаржив його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в стягненні заборгованості з ОСОБА_4 в повному обсязі, стягнувши останню з ОСОБА_2 .

Зокрема вказує, що ОСОБА_1 не зареєстрована та не проживає за вказаною адресою, оскільки на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.01.2012 року її було примусово з неї виселено. Власником квартири є зовсім інша особа, тоді як згідно довідки виконкому Чутівської селищної ради від 20.10.2017 ОСОБА_1 з 2008 року проживає в АДРЕСА_2 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає комунальні послуги з централізованого теплопостачання та гарячої води за адресою АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом підприємство вказувало, що відповідачі є споживачами наданих підприємством послуг за вказаною адресою, а невиконання зобов`язань по оплаті наданих послуг призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

В обґрунтування заявлених вимог, позивачем було надана не посвідчена належним чином ксерокопія виписки з домової книги від 09.03.2011 р.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як подружжю на праві спільної сумісної власності, а отже останні мають сплачувати надані підприємством послуги як власники майна.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду виходячи з наступного.

Згідно ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ст. 13, п. 1 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, позивачем було надано не посвідчену в передбаченому ЦПК України порядку ксерокопію виписки з домової книги, датованої 09.03.2011 р. про реєстрації осіб за адресою АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3 , які також зареєстровані за даною адресою та ОСОБА_2 (власника).

Під час розгляду справи, судом першої інстанції сформовано відомості з Державного реєстру речових прав, з яких вбачається, що 18.09.2020 р. право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_5 .

Тобто, з 2020 року власником квартири є зовсім інша особа.

Крім того, матеріали справи містять рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 січня 2012 року, яким позовні вимоги ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» задоволено та виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3 .

Зобов`язано ВГІРФО Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

На виконання вказаного судового рішення ОСОБА_1 та її син були зняті з реєстрації за спірною адресою 29 серпня 2013 року, що доводиться талоном зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

Таким чином, станом на 21.04.2021 р. відповідачі вже не проживали в зазначеній квартирі та не являлись її власниками, що виключає покладення на них обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги, якими вони фактично не користувались.

На вказані обставини місцевий суд належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заявлених вимог, що суперечить зібраним по справі доказам.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права скасуванню.

При цьому, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги, що не суперечить її дискреційним повноваженнями, оскільки зібраними по справі доказами доведено, що ні відповідач ОСОБА_1 , ні відповідач ОСОБА_2 власниками квартири в період, який зазначений позивачем як час утворення заборгованості за послуги з теплопостачання, не являлись власниками квартири, в ній не проживали, що виключає їх відповідальність сплачувати за такі послуги. Тим паче, що з вересня 2020 року власником квартири є інша особа, яка не притягнута до участі в розгляді справи.

Зважаючи на встановлені апеляційним судом обставини щодо належності квартири з 18 вересня 2020 року іншій особі ОСОБА_5 , позовні вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за період з 01 березня 2021 року по 01 вересня 2023 року як до власників майна та споживачів комунальних послуг - є безпідставними.

Надані позивачем попередні рішення судів про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів не мають преюдиційного значення, оскільки охоплюють період заборгованості до 2020 року, тобто коли власником квартири ще був ОСОБА_2 .

З огляду на задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову, в порядку ст. 141 ЦПК України з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при подачі апеляційної скарги судовий збір в сумі 4026 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника співвідповідача ОСОБА_1 - адвоката Грибововда Віталія Васильовича задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення , яким в задоволенні позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання відмовити.

Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4026 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2024 року.

Судді: О.І. Обідіна Ю.В. Дряниця О.В. Чумак